Постанова                                    
Іменем України
 
06 вересня 2023 року                              
 
м. Київ
 
справа № 402/190/20
 
провадження № 61-6088св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б.І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.             (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Анікєєнко Євгенія Олександрівна, на постанову Кропивницького апеляційного суду                           від 02 березня 2023 року у складі колегії суддів: Дуковського О. Л.,               Дьомич Л. М., Письменного О. А.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом                     до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що з 06 серпня 2016 року до 20 серпня             2018 року він перебував у шлюбі із відповідачкою.
За час шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Посилався на те, що заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17                з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки                 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, (доходу) щомісячно,                 але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року і до досягнення донькою повноліття.
 
Зазначав, що з 01 листопада 2019 року дитина проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, а відповідачка за період з 01 грудня 2019 року до 01 лютого 2020 року безпідставно отримала аліменти на утримання дитини у розмірі 4 348,26 грн.
 
Позивач вважав, що має місце недобросовісність поведінки відповідачки, яка з метою недопущення порушень прав дитини на фінансове та матеріальне забезпечення не звернулася із відповідною заявою до виконавчої служби з вимогою про припинення виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів, з підстав проживання з ним дитини і перебування її на його утриманні.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд припинити стягнення з нього аліментів та повернути йому безпідставно стягнуті кошти у сумі 4 348,26 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області                              від 05 серпня 2022 року у складі судді Бондаренка А. А. позов                ОСОБА_1 задоволено частково.
Відмовлено ОСОБА_1 у припиненні стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ,                    ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані аліменти за період з 01 грудня 2019 року до 01 лютого 2020 року у розмірі                                     4 348,26 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання доньки,                       суд першої інстанції послався на те, що є рішення суду, яке набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини з матір`ю ( ОСОБА_2 ). Тому відповідно до частини третьої статті 181 СК України відсутні підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 згідно з рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року.
 
Районний суд зазначив, що з огляду на те, що у період з 01 грудня 2019 року до 01 лютого 2020 року дитина проживала з позивачем і знаходилась на його утриманні, у цей період кошти на утримання дитини стягувались на користь відповідачки безпідставно і підлягають поверненню.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області                              від 05 серпня 2022 року в частині відмови у звільненні ОСОБА_1                 у стягненні аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у частині звільненні від стягнення аліментів задоволено.
Припинено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, присуджених заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що факт проживання дитини з 01 грудня 2019 року до 01 лютого 2020 року разом із батьком під час розгляду справи визнано відповідачкою. Отже, у грудні 2019 року настали обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала.                       Ці обставини впливають на припинення позивачем сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання доньки та, відповідно, надають ОСОБА_1 право вимагати звільнення від них.
 
Суд апеляційної інстанції вважав, що рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір'ю зі спливом часу і внаслідок його невиконання втратило свою актуальність і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати і ухвалити судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.
 
За змістом касаційної скарги, за межі доводів якої Верховний Суд вийти не може на підставі положень статті 400 ЦПК України, ОСОБА_2 оскаржує постанову апеляційного суду лише в частині позовних вимог                   ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини. Отже, в іншій частині Верховний Суд судове рішення суду апеляційної інстанції не переглядає.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У квітні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Воробйовій І. А., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2023 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Воробйової І. А. на підставі службової записки Секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д. справу призначено судді-доповідачеві Лідовцю Р. А, судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д., Хопта С. Ф.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2023 року у зв`язку із відставкою судді ОСОБА_4 на підставі повідомлення судді Лідовця Р. А. від 31 липня               2023 року справу призначено судді-доповідачеві Лідовцю Р. А, судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що ОСОБА_1 самовільно змінив місце проживання дитини та відмовляється її повернути матері.
 
Вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту, оскільки питання припинення стягнення аліментів може бути розглянуто лише після зміни місця проживання дитини в судовому порядку.
 
Посилається на обставини, встановлені рішеннями суду у справах                       № 402/810/17, № 402/570/18, а саме, що дитина знаходиться на її утриманні і визначено проживання дитини з нею.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень                         ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі                                № 910/11614/18, від 18 серпня 2021 року у справі № 756/7539/16-ц                   (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу,              у якому зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, є обґрунтованими, отже, оскаржуване судове рішення скасуванню не підлягає.
 
Посилається на те, що дитина знаходиться на повному його утриманні та проживає з ним, а рішення суду про визначення місця проживання дитини не має механізму виконання та втратило свою актуальність.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 серпня             2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1832.
 
Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 січня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області                        від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17 позов ОСОБА_5 задоволено.
Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5                        на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                  у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області                        від 20 серпня 2018 року у справі № 402/570/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 листопада 2019 року № 1419 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; з ним разом проживає донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Згідно з актом від 08 листопада 2019 року, складеного депутатом Тарасівської сільської ради Пламаділ В. И., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; з ним разом проживає донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
У довідці Києво-Святошинського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 26 липня 2021 року зазначено, що дитина - ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Тарасівській АЗПСМ та обстежується                        лікарем-педіатром.
 
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 30 січня 2020 року проведено обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено, що за вищевказаною адресою проживають ОСОБА_1 ,   1978 року народження, ОСОБА_3 , 2017 року народження. Також, при обстеженні, та зі свідчень сусідів, встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації                        з 2013 року, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 05 квітня 2019 року. Житлово-побутові умови задовільні.
 
У акті від 08 листопада 2019 року, складеного депутатом Тарасівської сільської ради Пламаділ В. И. зазначено, що було проведено обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , що проживає за адресою:                    АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено, що за вищевказаною адресою проживають ОСОБА_1 , 1978 року народження, ОСОБА_3 ,  2017 року народження.
 
Згідно з постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату ВП № 59577084 від 22 листопада 2019 року державним виконавцем звернуто на доходи боржника стягнення згідно з рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня                2017 року про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 .
 
У довідці про доходи № 2 від 12 лютого 2020 року Інституту математики  НАН України зазначено, що за період з грудня 2019 року до січня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 4 348, 26 грн.
 
Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати № 1                              від 12 лютого 2020 року Інституту математики НАН України                                            з ОСОБА_1 за період з грудня 2019 року до січня 2020 року стягнуто аліменти в розмірі 4 348, 26 грн.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 21 грудня 2020 року               у цивільній справі № 402/784/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задоволено та визначено місце проживання дитини з ОСОБА_2 . 
Рішення набрало законної сили 02 лютого 2021 року.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Анікєєнко Є. О.,                підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає. 
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право                   в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки. Зазначене рішення набрало законної сили.
 
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -  і за її межами.
 
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
 
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
 
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
 
Колегія суддів не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
 
Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
 
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. 
 
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
 
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
 
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
 
Судами встановлено, що рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17 позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 21 грудня 2020 року               у цивільній справі № 402/784/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задоволено та визначено місце проживання дитини з ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 02 лютого 2021 року.
 
Встановлена у процесі розгляду справи обставина проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком, не є підставою для припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, яка на час розгляду справи не проживає з нею, за умови наявності судового рішення, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю. При цьому важливою обставиною у цій справі є невиконання ОСОБА_1 судового рішення про визначення місця проживання дитини.
 
Наявність рішення суду про визначення місця проживання дитини                              з ОСОБА_2 , яке набрало законної сили, є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині припинення стягнення аліментів на користь відповідача.
 
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області                         від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки судом апеляційної інстанції оцінено не лише неправильно, а й не враховано принцип поваги до рішення суду, до принципу правової певності, складовою якого є принцип res judicatа. Існування такого рішення також є підставою для відмови у припиненні стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору не проживає дитина, оскільки судовим рішенням у справі         № 402/784/19 встановлено місце проживання дитини саме з відповідачем.
 
Отже, враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення та відсутність визначених законом підстав для припинення їх стягнення, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд першої інстанції при вирішенні цього спору правильно встановив відсутність підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, з якою, за встановленими обставинами справи, дитина не проживає з грудня 2019 року.
 
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів                         є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей      263-265 ЦПК України забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів.
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду в зазначеній частині - скасувати.
 
Щодо розподілу судових витрат 
 
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача;
 
При поданні касаційної скарги ОСОБА_6 було сплачено 3 363,20 грн судового збору, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , оскільки колегія суддів залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів відмовлено.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Анікєєнко Євгенія Олександрівна, задовольнити.
 
Постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 березня 2023 року                 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та                     в частині розподілу судових витрат скасувати та залишити у цій частині                     в силі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області                від 05 серпня 2022 року.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 3 363 (три тисячі триста шістдесят три) гривні                  20 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   О. В. Білоконь     Б.І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець