ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/584/23 Головуючий 1 інстанції: Бугера О.В. 
Провадження №: 33/818/415/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2023 року  Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 03 2023 року, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536, 80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 21 01 2023 року о 23-10 годині в м. Харкові, по вул. Роганській, б. 130/1, керував транспортним засобом Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510, результат огляду – 0, 53 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9А Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Плугатирьов В.В. подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 визнав свою вину помилково, оскільки автомобіль останнього знаходився у нерухомому стані в той час, коли до нього під`їхали представники поліції. ОСОБА_1 не знав, що знаходження за кермом автомобіля, який перебуває у нерухомому стані не вважається керуванням автомобілем. Тобто, він не знав, що подія правопорушення, що ставиться йому у провину не відбулася.
Вказує, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, який був у нерухомому стані біля тротуару, то у працівників поліції були відсутні підстави вимагати у нього пройти огляд на стан сп`яніння. 

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Плугатирьов В.В., будучи належним чином повідомленими про розгляд справи не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду справи, не надавали.

        Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9.А.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.9.А ПДР України.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №455763 від 21 01 2023 року, протокол має підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із його змістом, правами; довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, результат огляду 0,53 ‰, проміле, із результатом огляду ОСОБА_1 згоден, міститься підпис; направлення водія ОСОБА_1 до КНП ХОР ОНД для проходження огляду на стан сп`яніння, що містить дані про не проведення огляду; чек за результатами проходження тесту №386 за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0280, результат огляду 0,53 ‰, проміле, на якому наявний підпис ОСОБА_1 ; рапорт Тво зам.командира роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП І.Ковриги від 21 01 2023 року, відповідно до якого під час патрулювання Індустріального району м.Харкова о 23-10 годині за адресою вулиця Роганська, 130/1, було зупинено автомобіль, під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд був проведений на місці зупинки із застосуванням Alcotest Drager 7510, результат показав 0,53 ‰, проміле, водій з результатом був згоден. Складено протокол, від водія відібрано розписку про відсторонення від керування.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності у працівників поліції підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд констатує наступне.
Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі. 
Інспектором поліції в направленні на огляд водія ОСОБА_1 було зазначено, що у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.
З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та законності проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.
Що стосується твердження апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, шо вся поведінка ОСОБА_1 на місці оформлення протоколу, свідчить про те, що він, погоджуючись пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції, сприймав ситуацію саме як водій і пройшовши вказаний огляд, був здивований результату, проте погодився з ним, власноручно підписавши протокол про адміністративне правопорушення.
Будь-яких пояснень, відносно того, що його автомобіль перебував у нерухомому стані біля тротуару, як про це вказує в апеляційній скарзі захисник на відеозаписі не зафіксовано. Навпаки ж, протягом майже всього запису ОСОБА_1 повторював, що він випив лише одну пляшку пива та їхав забирати свого товариша.
Переглядом вказаного відеозапису, крім іншого встановлено, що після проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатами якого він погодився, ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього буде зараз складено протокол за ст. 130 КУпАП, на що водій ніяких претензій працівникам поліції не пред`явив. 
       Враховуючи викладене, твердження апелянта щодо невстановлення факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є неспроможним та спростовується як переглянутим відеозаписом так і іншими доказами, наявними в матеріалах справи.         
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області зі скаргою щодо можливих неправомірних дій працівників УПП в Харківській області ДПП під час подій 21 01 2023 року та до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП. 
       Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає. 
   Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 03 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                 О.М. Курило