П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/2791/23	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
повний текст судового рішення
складено 27.04.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Бітова А.І., Градовського Ю.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-,-

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:
визнати протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) щодо неповного нарахування і неповної виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року;
зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базового» місяця) та здійснити виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що при нарахуванні на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 420/10592/22 позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. відповідач необґрунтовано застосував в якості базового місяця - серпень 2013р., оскільки на думку позивача мав бути застосований - січень 2008 року, так як саме у січні 2008р. у спірному періоді відбулось підвищення посадового окладу військовослужбовців, в тому числі позивача, відповідно до рішень Уряду.
Відповідач проти позову заперечував вказуючи про правомірність його дій у спірних правовідносинах. Відповідач зазначав, що з позивачем проведено повний розрахунок по індексації, в тому числі і за рішенням суду, тому звернення до суду із позовними вимогами такого характеру є необґрунтованим.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) щодо неповного нарахування і неповної виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базового» місяця) та здійснити виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з прийняттям та набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від №1013 від 09.12.2015р. (яка підлягала застосуванню з 01.12.2015р.) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Вказаною Постановою №1013 Уряд фактично запропонував в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати з тією метою, щоб в січні 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації. Тобто, вказаною постановою №1013, за доводами апелянта, не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015р., але й визначено місяць січень 2016 року, з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. При цьому далі, апелянт вказує на те, що Постановою №1013 були підвищені оклади майже в усіх сферах бюджетної сфери, окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Зміна ж грошового забезпечення яких відбулась лише з 01.03.2018р. у зв`язку із набранням чинності постановою КМ України від 30.08.2017р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, що і стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016р. на березень 2018р. окремо, скаржник у скарзі звертає увагу й на те, що проведення індексації здійснюється в межах фінансових ресурсів.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №420/10592/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідно до розрахунку, здійсненого Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №420/10592/22, за період з січня 2016 року по 28.02.2018 року ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 41585,33 грн із застосуванням базового місяця серпень 2013 року. (а.с. 49).
Позивач звернувся до відповідача із заявою, на яку відповідач листом від 27.01.2023 року за вих. № 11/Г-21-24 повідомив позивача про те, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/10592/22 Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України проведено перерахунок нарахованої та виплаченої Вам індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018. Внаслідок проведеного перерахунку встановлено, що сума належної позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період була виплачена протягом березня-травня 2020 року.
Разом з тим, в примітці в довідці-розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року зазначено, що розмір належної індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 дорівнює розміру раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо застосування серпня 2013 року, а не січня 2008 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останнє підвищення окладу за посадою позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, тому для цілей вирішення спору у даній справі, базовим місяцем нарахування індексації за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р.- є січень 2008 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 1282-XII, у редакції чинній на час спірних правовідносин) та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (надалі Порядок № 1078).
Як встановлено ст.2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно ч.1 ст.4, ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (надалі «Порядок №1078»).
Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. 
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (застосовується з 1 січня 2016 року, до 01.01.2016 - 101) відсотка.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
До об`єктів індексації, у розумінні п.2 Порядку № 1078 віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відтак, індексація грошового забезпечення, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх роботодавців.
Колегією суддів з наявних у справі письмових доказів встановлено, що за спірний період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, на користь позивача, згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , нараховано 46 753, 95 грн. індексації грошового забезпечення.
При цьому, базовим місяцем відповідач визначив - серпень 2013р.
В контексті надання оцінки доводам сторін зі спірного питання, колегія суддів зауважує, що виходячи з приписів п. 5 Порядку № 1078, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців є місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів). Вказане також зазначає і апелянт у своїй апеляційній скарзі.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи, а початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.
Нарахування ж індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з п.10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
За вказаного, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 19.05.2022 справа № 200/3859/21 та від 23.03.2023 справа № 400/3826/21.
Так, суд першої інстанції вірно врахував, що 01 січня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", якою були встановлені підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком №1 до цієї Постанови. Вказана постанова втратила чинність 01 березня 2018 року.
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.
З січня 2008 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався не підвищувався, а іншого апелянтом не доведено. 
З огляду на викладене вище, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.
Отже, доводи скаржника про обґрунтованість застосування іншого базового місяця, аніж січень 2008р. включно по лютий 2018 року, є безпідставними, оскільки визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 07 листопада 2007 року, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату.
Позиція суду щодо необхідності застосування січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення осіб, які проходять військову службу, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справі № 200/7006/21.
Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням «базового місяця» для індексації - січень 2008 року.
Наведені вище висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, які були викладені у постанові від 23.08.2022 року по справі № 420/11641/21.
Посилання апелянта на необхідність застосування в якості базового місяця січня 2016 року спростовуються вищевикладеним.
У цьому контексті, судова колегія також вважає за доцільне зауважити, що виходячи з аналізу приписів Постанови № 1013 на яку посилається у апеляційній скарзі відповідач, січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 1 грудня 2015 року.
Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, про що також апелянт вказує і у своїй апеляційній скарзі, а отже січень 2016 року не став для позивача «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» («базовим місяцем»), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).
Наведене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, постанові від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22 та постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 з подібними правовідносинами, що підлягають врахуванню при ухваленні цього рішення.
Також, у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 1 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.
Колегія суддів наголошує скаржнику, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2016-2018 роки) таких постанов було дві, та на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року.
Відтак, від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. У період плину спірних правовідносин, він змінився лише 1 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців з 01.03.2018.
Що стосується посилань на дискреційні повноваження відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів наголошує на тому, що відповідач здійснюючи нарахування індексації не має дискреційних повноважень стосовно визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.
Наявність саме у роботодавця, яким у даному випадку є відповідач, повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами, оскільки  базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу). Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку. (постанова Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а).
При цьому, відсутність бюджетного фінансування вказаної витрати не позбавляє позивача права на її отримання і не звільняє від обов`язку її виплачувати. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Крім того, за змістом ст. 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).
Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця серпень 2013 року не відповідає вимогам закону, відтак, оскільки відповідач заперечує щодо застосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базового» місяця), з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги Південного регіонального управління Держприкордонслужби України (військова частина НОМЕР_1 ) є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №420/2791/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	А.І. Бітов   Ю.М. Градовський