ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11579/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О. 
                                         
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року
    у адміністративній справі № 160/11579/22 за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Державної екологічної інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправними дії та скасування пунктів припису, - 
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року задоволено адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та визнано неправомірним і скасовано Припис Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, а також визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 року, без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», та стягнуто  на користь Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекцією Придніпровського округу судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення норм матеріального права та проявом надмірного формалізму, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції, а у задоволені вимог позивача відмовити.
    В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує на безпідставність підстав для скасування оскаржуваного позивачем у цій справі Припису №523/4.3(Ц)-7/21 від 04 січня 2022 року, якими на переконання суду першої інстанції є: відсутність посилання в оскаржуваному Припису посилання на Акт перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 року, в якому зафіксовано допущені позивачем порушення вимог законодавства; та не погодження відповідачем попередньо з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначених у Приписі термінів усунення порушень, оскільки вказані обставини не мають негативних наслідків для позивача та не порушують його прав, а відповідно і не можуть слугувати безумовною та беззаперечною підставою для скасування вказаного Припису.
   На спростування висновків про наявність підстав для скасування Припису №523/4.3(Ц)-7/21 внаслідок допущених відповідачем суттєвих порушень вимог ч.9 ст.7 Закону № 877-V, апелянт зазначає, що виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення не спростовуються ні відсутністю посилань у Приписі на відомості Акту, ні відсутністю на залишеному у відповідача екземплярі Припису погодження з позивачем термінів усунення порушень вимог законодавства. 
Мотивуючи помилковість визначених судом першої інстанції підстав для скасування оскаржуваного позивачем у цій справі Припису, спираючись на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на рішення ЄСПЛ у справах «Вагнер    та Дж.    М.    проти Люксембурга», «Фабрі проти Франції», «Киїіс V. Сгоаїіа», Веііеі V. Ргапсе, «Регсх бе Каба Сауапіііез V. Зраіп», « 2иЬас V. Сгоаііа», «Веіез апб ОіЬегз V. іЬе СгесЬ КериЬІіс», «V/аІсЬІі V. Ргапсе», та на рішення Велика Палата Верховного Суду від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18), апелянт акцентує увагу на необхідності уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним, а надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Відповідно до наведеного, апелянт вважає, що скасування судом оскаржуваного Припису через те, що в ньому відсутнє посилання на Акт перевірки - є проявом надмірного формалізму, а інша, зазначена судом першої інстанції підстава для скасування припису -  є надуманою, оскільки терміни усунення порушень визначаються саме органом державного нагляду (контролю), що є цілком законно та логічно, а суб`єкт господарювання може не погодитися із будь-якими термінами виконання припису, навіть багаторічними, внаслідок чого виявлені порушення неможливо буде усунути. Більш того контролюючим органом встановлено розумні (достатні) терміни виконання припису. Окрім цього, після отримання припису суб`єкт господарювання не позбавлений можливості звернутися до контролюючого органу із обґрунтованими зауваженнями щодо встановлених термінів виконання припису та проханням продовжити строк виконання припису, чого ним не було зроблено.
   Також, апелянт зазначає, що оскаржуваний позивачем Припис виданий саме з метою усунення декількох порушень природоохоронного законодавства та, відповідно, складається із декількох пунктів, тому суд повинен був надати правову оцінку кожному пункту припису та встановити правомірність/протиправність кожного пункту припису, зокрема термінів виконання, чогі суд не зробив, обмежившись формальним підходом до розгляду справи та, як наслідок скасував припис через формальні, незначні порушення, які не тягнуть негативних наслідки для позивача та не порушують його прав.
  Крім того, апелянт звернув уваги на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 22.05.2020 по справі №825/2328/16 стосовно того, що порушення процедури прийняття рішення суб 'єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування тільки у разі, коли таке порушенню безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення, у такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
 Отже, за твердженням апелянта саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом, тому виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
 Також апелянт вказує, що не кожен дефект процедури прийняття адміністративного акта тягне настання дефектних наслідків, а суто формальні порушення взагалі не впливають на його дійсність, і в даному випадку скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не забезпечує дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості, тому вважає у суду першої інстанції не було правових підстав для скасування правильного по суті Припису №523/4.3(Ц)-7/21 від 04 січня 2022 року тільки у зв`язку з допущенням формального порушення процедури.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні вказують на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим позивач вважає, що апеляційна скарга відповідача має бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Позиція позивача у цій справі мотивована тим, що усі доводи апелянта про формальність та незначність допущених відповідачем порушень є у даному випадку безпідставними та такими, що суперечать як нормам матеріального права, якими чітко врегульовано дії контролюючих органів державної екологічної інспекції під час реалізації своєї компетенції, в тому числі і стосовно вжиття заходів по усуненню порушень вимог законодавства у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, так і сформованій у подібних правовідносинах правовій позиції Верховного Суду, яким неодноразово висловлювалося про обов`язок органів контролю та їх посадових осіб чітко, конкретно та зрозуміло самостійно зазначати які порушення допущені, і визначити, які саме заходи слід вжити для усуненнявиявлених порушень, визначаючи розумні і достатнітерміни їх усунення, що є цілком законно та логічно, оскільки приписи контролюючим органом видаються саме з метою усунення підконтрольним суб`єктом господарювання порушень природоохоронного законодавства. 
Позивач вважає, що оскаржуваний у даному спірному випадку Припис №523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 р не відповідає наведеним у попередньому абзаці вимогам як в частині дотримання відповідачем встановленої законодавцем процедури, так і по суті сформульованих у Приписі порушень з боку позивача, на які відповідач безпідставно та необґрунтовано посилається. Вказує, що у даному випадку для скасування оскаржуваного припису судом першої інстанції було порушення відповідачем процедури перевірки, що є самостійною підставою і такий правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 14.07.2021 р. по справі № 640/14040/20 та від 04.08.2021 р. по справі №540/2553/19. При цьому відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів правомірності свого рішення окрім посилання на Акт перевірки №4-1181.0-7 від 24.12.2021 р.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з обставин, що приведені в апеляційній скарзі. Разом з тим, на вимогу колегії суддів надати обґрунтування та відповідні докази обставин, за яких позивачу було встановлено певні терміни виконання кожного із визначених у Приписі №523/4.3(Ц)-7/21 від 04 січня 2022 заходу (варіанту поведінки), представник відповідача зрозумівши вимогу апеляційного суду не надав витребуваних письмових пояснень та доказів, необхідних для вирішення спору по суті, а після оголошення перерви в подальшому в судові засідання відповідач свого представника не направляв, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку. Зокрема, будучи попередженим 01.02.2023 про явку в судове засідання о 12.30 год. 15.02.2023 р. (а.с.172) представник апелянта не прибув, надіславши до суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неотримання від Державної екологічної інспекції України витребуваних для суду пояснень та доказів (а.с.173-174). У наступні судові засідання, призначенні на 10.00 год. 23.03.2023 та на 10.00 год. 30.03.2023, про проходження яких відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.177-179, 185-187), відповідач свого представника також не направляв і заяв про відкладення розгляду справи не направляв, у зв`язку з чим колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи по суті та завершити вирішення спору без участі представника апелянта на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції в свою чергу підтримав викладені у відзиві заперечення проти апеляційної скарги відповідача, але додатково при цьому наголосив на тому, що хоча судом першої інстанції було задоволено позов у цій справі виходячи з процедурних порушень відповідачем порядку та форми складення розпорядчого документа, зокрема, відсутності обов`язкових реквізитів та нечіткості передбачених Законом вимог, але це не спростовує факт незаконності визначених відповідачем за результатами позапланової перевірки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 порушень, які за твердження позивача в дійсності відсутні і відповідачем доказово не доведені, що на переконання представника позивача має бути враховано судом апеляційної інстанції.
Заслухавши пояснення представників учасників по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та відзиву позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність їх юридичної оцінки та застосування до спірних правовідносин норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача і скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям у справі іншого рішення про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з предмету спору у цій справі та заявлених позивачем у цій справі двох вимог щодо: протиправності та скасування Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21; та неправомірності дій Державної екологічної інспекції України щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі № 523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 року, без погодження з ПАТ "АрселорМіттал Криви Ріг".
Як встановлено колегією суддів, вирішуючи вимоги позивача в частині протиправності 12 пунктів Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 (а.с.8-10), судом першої інстанції було з`ясовано, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було зобов`язано контролюючим органом вжити заходи на усунення виявлених контролюючим органом під час перевірки порушень у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, а саме: 
- усунути аварійний стан хвостосховища "Центральне", вжити заходи щодо недопущення потрапляння забруднюючих речовий у довкілля та подальшої міграції забруднень у масиви вод, а саме відновити цілісність хвостосховища та забезпечити технічні можливості облаштування об`єкту аварійними ємностями достатнього обсягу для уловлювання забрудненої технічної води, терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 1); 
- провести контроль і спостереження за поточним станом хвостосховища "Центральне", а саме провести моніторинг впливу об`єкту на стан навколишнього природного середовища, зокрема облаштувати мережу спостережувальних свердловин для контролю рівнів і забруднень підземних вод і здійснити контроль якості поверхневих вод та ґрунтів - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 2);
- виконати роботи з оцінки зон забруднення підземних вод і водопідтоплення прилеглої території хвостосховища "Центральне" в результаті аварійної ситуації – терміном виконання 28.02.2022 року (пункт 3);
- забезпечити в повному обсязі вжиття заходів щодо запобігання негативному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків (забруднення) такого впливу - терміном виконання 10.01.2022 року (пункт 4);
- забезпечити організацію обов`язкового інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про; виникнення аварійних забруднень, в тому числі шляхом прийняття відповідних організаційно-розпорядчих документів та визначення відповідальних осіб - терміном виконання 10.01.2022 р (пункт 5);
- забезпечити додержання параметрів і режиму експлуатації ставка - освітлювача № 2 у відповідності до основних експлуатаційних показників з метою подальшої експлуатації ставка згідно з функціональним призначенням, зокрема в частині утримання мінімального шару освітленої води на рівні 1 м над поверхнею шламів, максимального показника горизонту зашламування, а також показників зважених речовин на порозі водозабору 3 метою запобігання досягнення критичного рівня зашламування, привести експлуатаційні параметри ставка - освітлювача № 2 до проектних показників, шляхом вивільнення об`єму, необхідного для безпечної експлуатації об`єкту - терміном виконання 28.02.2022 року (пункт 6);
- забезпечити повноту та достовірність інформації в процесі збирання та обробки даних для складання державної статистичної звітності (відповідно до) наказу Мінприроди від 16.03.2015 № 78 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку водокористування») в частині напрямків поводження з шахтними водами, а також кількісних та якісних показників, назви та типу приймача зворотних (стічних) вод - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 7);
- забезпечити розробку технічних рішень та заходів, надання пропозицій та плану-графіку реалізації заходів із запровадження технологій зниження рівня мінералізації шахтних вод та/або зменшення обсягів водовідведення - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 8);
- забезпечити розробку нормативів гранично-допустимого скиду (ГДС) забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства (випуск №) 1 в поверхневі водойми у відповідності до 1 вимог нормативних документів і враховуючи вміст фактичної концентрації зворотних вод (випуск 1) та якість поверхневих водойм - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 11);
- забезпечити виконання умов дозволу на спец водокористування в частиш дотримання лімітів забору води - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 12);
- забезпечити проведення розрахунку водного балансу обвідного канату з врахуванням сезонної нерівномірності: припливу власних зворотних вод, дренажних, зливових, талих та забору води з обвідного каналу у відповідності до вимог чинного законодавства - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 13);
- привести у відповідність розбіжність місця здійснення діяльності (водовідведення) - випусків 6, 7 які зазначені у дозволі на спец-водокористування фактичному стану (відповідно документів щодо розроблення нормативів гранично-допустимого (ГДС) - терміном виконання 31.01.2022 року (пункт 14).
За результатом дослідження наявних в матеріалах справи доказів, отриманних пояснень учасників по справі та спираючись на положення: статті 19 Конституції України; п.1, п.7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (далі - Положення № 275); п.2 розділу II Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, яке затверджено наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 року № 230 (надалі – Положення № 230); абз. 2, 3 частини першої статті 1, абз.1 частини шостої, частини сьомої, частини восьмої, частини дев`ятої статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) - суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про невідповідність Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу № 523/4.3(Ц)-7/21 (а.с.8-10), встановленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав оскаржуваний позивачем у цій справі Припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню в повному обсязі.
Разом з тим, колегія суддів під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі звернула увагу на те, що підставою для визнання протиправним та скасування Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 стало лише недотримання контролюючим органом вимог абз 8 ч.9 ст.7 Закону № 877-V в частині посилання у Приписі на Акт перевірки, в якому зафіксовано виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення, що на переконання суду першої інстанції є суттєвим недоліком, оскільки наявність такої відомості у Приписі є обов`язковою, та відповідно, підставою для скасування цього Припису, який є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, і відповідно, має відповідати визначеним ст.2 КАС України вимогам, згідно яких обґрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Дійсно, питання наслідків відсутність посилання у Приписі на складений під час заходу державного нагляду (контролю) Акт – не повинно залишатися без уваги суду у даному випадку, оскільки у вказаний спосіб відповідач фактично позбавив позивача і інших зацікавлених осіб можливості точно та беззаперечно ідентифікувати підстави і обставини пред`явлення контролюючим органом письмової вимоги до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо усунення порушень вимог законодавства. 
Проте, на переконання апеляційного суду зазначене вище процедурне порушення відповідача не можливо сприймати саме по собі як «фундаментальне» порушення, наслідком якого стало прийняття незаконного рішення (Припису 523/4.3(Ц)-7/21), тому не применшуючи значення необхідності дотримання відповідачем встановленої законодавством форми та змісту письмового рішення контролюючого органу        щодо усунення суб`єктом господарювання порушень (у даному випадку це є письмова вимога органу державного контролю (Припис) до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції про «суттєвість» такого недоліку, як не зазначення відповідачем у Приписі 523/4.3(Ц)-7/21 номера та дати Акту перевірки, оскільки по суті вказаний недолік є лише формальним процедурним порушенням, яке не вплинуло та не могло вплинути на правильність, законність чи обгрунтованність прийняття оскаржуваного Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21.
Обговорюючи питання «істотності» та «суттєвості» встановленого судом першої інстанції у даному випадку факту порушення відповідачем вимог  абз 8 ч. 9 ст. 7 Закону № 877-V, застосовний Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) аналогічний вимір «суттєвості порушень», який ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово демонстрував внаслідок виваженого підходу до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість конкретного рішення в цілому.  
Так, з точки зору рішень ЄСПЛ, метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи)» розгляд спірних питань «у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення серйозних чи вагомих порушень процедурних питань чи процесуальних прав не завжди тягне за собою загальну оцінку підсумкового рішення як несправедливого.
З огляду на згаданий метод «оцінки справедливості процесу в цілому», напрацьовані ЄСПЛ критерії у цій справі мають бути вжиті за аналогією під час аналізу оскаржуваного адміністративного акту відповідача (Припису 523/4.3(Ц)-7/21), оскільки за принципами, які сповідує ЄСПЛ, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не забезпечує дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. 
Отже, в контексті обставин цієї справи та виходячи з предмету спору, на переконання колегії суддів при обґрунтуванні протиправності Припису, суд першої інстанції не повинен був обмежуватися лише цитуванням частин 6, 7, 8 та 9 ст.7 Закону № 877-V та аналізом законодавчо встановленої процедури здійснення контролюючим органом заходів державного нагляду, порядку проведення позапланового заходу та складання за його результатами відповідного акту, а зобов`язаний був перш за все звернути увагу на те, чи є визначене ним порушення абз. 8 ч. 9 ст. 7 Закону № 877-V (внаслідок не зазначення у Приписі номера та дати Акту перевірки) настільки суттєвим (істотним), щоб можна було стверджувати про безумовну необхідність скасування винесеного відповідачем Припису 523/4.3(Ц)-7/21 саме з цієї підстави.
Таким чином, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що не кожен недолік (дефект) розпорядчого документу контролюючого органу, до якого відноситься і оскаржуваний у цій справі Припис, робить його неправомірним, а виходячи із міркувань розумності та доцільності слід зауважити, що визначені ч.9 ст.7 Закону № 877-V відомості, які повинен містити в собі Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу - необхідно розуміти не як вимоги до самого Припису (законодавче розуміння якого наведено у ч.8 ст.7 Закону № 877-V), а як вимоги до суб`єкта владних повноважень, уповноважених на його прийняття. 
Наведене у попередньому абзаці повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 26 .06.2019 у справі №1640/3394/18, в якій зазначається, що «певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність».
Отже, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів не спростовуючи обов`язок відповідача дотримуватися встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, не вважає за можливе скасування оскаржуваного позивачем Припису № 523/4.3(Ц)-7/21 у цій справі лише з підстав не дотримання відповідачем встановленої абз 8 ч. 9 ст. 7 Закону № 877-V форми «Розпорядчого документу органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень» внаслідок не зазначення у Приписі номера та дати Акту перевірки, оскільки вказане процедурне порушення відповідача безпосередньо не впливає на правильність його рішення (Припису) по суті, а відповідно, і не може вважатися істотним «суттєвим недоліком», який міг би слугувати самостійною підставою для його скасування.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне приділити увагу перевірці обставин, які вплинули на сформульований у Приписі перелік порушень позивачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища , раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, і які позначилися на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про зобов`язання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконати описані у Приписі № 523/4.3(Ц)-7/21 вимоги щодо усунення порушень згідно встановлених контролюючим органом строків.
Преш все колегія суддів перш вважає за необхідне звернути увагу на підстави та обставини пред`явлення контролюючим органом письмової вимоги до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо усунення порушень вимог законодавства, які, як правильно зазначив суд першої інстанції були визначально сформульовані Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу у Акті № 4-11810-7 від 24.12.2021 року (а.с.33-44), складеному за результатом проведеної на підставі наказу від 10.12.2021 № 1991 та направлення на перевірку від 13.12.2021 р. № 4-1581-22 (а.с.7) позапланової перевірки щодо дотримання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів.
Хоча Акт перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 року (а.с.33-44), оформлений Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу за результатами проведеної у період з 13.12.2021 р. по 24.12.2021 р. позапланової перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і не є предметом спору у цій справі, але виходячи з того, що саме вказаний Акт перевірки слугував підставою для винесення контролюючим органом оспорюваного у цій справі Припису 523/4.3(Ц)-7/21, апеляційний суд вважає за необхідне принаймні хоча б поверхово обговорити викладений у 12-ти пунктах розділу «Опис виявлених порушень вимог законодавства» Акту перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 р перелік: вимог законодавства, які було порушено; фактичних обставин та відповідних доказів  (письмових, речових, електронних або інших), що підтверджують наявність порушення вимог законодавства; негативних наслідків, що настали в результаті порушення вимог законодавства (за наявності); та ризиків настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності (а.с.37 зворот-40), оскільки саме вказаний перелік контролюючим органом було покладено в основу Припису № 523/4.3(Ц)-7/21, який є предметом судової перевірки у цій справі.
Так, на підтвердження порушення вимог ст. 44, ст.105 Водного кодексу України та ст.51 Закону України Про охорону навколишнього середовища» - у пункті 1 Акту перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 р (далі – Акт) викладено опис обставин руйнування східної частини дамби хвостосховища «Центральне» на території цеху шламового господарства рудозбагачувальної фабрики гірничого департаменту внаслідок аварійної ситуації 20.12.2021. А на підтвердження вказаних обставин міститься посилання лише на отриману від підприємства інформацію про те, що «в результаті руйнування дамби відбувся витік технічної води в обсязі приблизно 80 тисяч кубічних метрів. В подальшому відбулось потрапляння в регулюючу ємність № 1, призначену для збирання дощових та талих вод з прилеглої території, з подальшим потраплянням через трубопровід діаметром 1200мм до регулюючої ємності № 2». Також в цьому пункті зазначено, що зважаючи на викладене «підприємством порушено правила експлуатації хвостосховища, не забезпечено здійснення достатнього контролю за стійкістю дамби, в результаті чого відбувся неконтрольований витік забрудненої технічної води на прилеглу територію (категорія земель-землі сільськогосподарського призначення)….». 
При цьому, на підтвердження обставин в цьому пункті 1 Акту наведено лише отримані від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» докази стосовно хвостосховища «Центральне» (введення в експлуатацію, місцерозміщення та тощо), та викладено висновки про те, що «підприємством не забезпечено в процесі експлуатації хвостосховища екологічна безпека людей раціонального використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовища», що є невиконанням «вимог ст.44 Водного кодексу України» внаслідок не інформування  центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів про виникнення аварійних забруднень. Тобто, фіксуючи фактичні обставини та відповідні докази, що підтверджують наявність порушень вимог законодавства, відповідач обмежився тільки наданою позивачем інформацією.   
Разом з тим, у зазначеному пункті 1 Акту відповідачем не тільки взагалі не описано про негативні наслідки та ризики настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності, а також не наведено самостійно виявлених контролюючим органом під час перевірки та доказово підтверджених фактів порушень ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог ст.44, ст.105 Водного кодексу України та ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», а й не визначено чітко та зрозуміло норму закону (частину, пункт, абзац, тощо), яку нібито було порушено позивачем, а загальне посилання відповідача на статті ст. 44, ст.105 Водного кодексу України та ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», які містять в собі значну кількість частин, пунктів, підпунктів, абзаців, лише підкреслює формальність підходу контролюючого органу до виконання покладених на нього обов`язків і про неконкретність цього акту публічного адміністрування,  що в свою чергу унеможливлю пред`явлення відповідачем вимог до суб`єкта господарювання в оскаржуваному у цій справі Приписі № 523/4.3(Ц)-7/21. 
Крім того, контролюючий орган взагалі не надав оцінки тому, що на час проведення перевірки, складення Акту та Припису факт порушення позивачем правил експлуатації хвостосховища не встановлено, а висновки створеної згідно з розпорядженням по Гірничому департаменту № 298 від 20.12.2021, якою перевірялися, досліджувалися причин  руйнування східної частини дамби хвостосховища не були на той час ще складені, затверджені та оприлюднені, а тому в цій частині викладені відповідачем в пункті 1 Акту  перевірки висновки про порушення позивачем положень ст.44, ст.105 Водного кодексу України та ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього серидовища» є передчасними та бездоказовими. 
Стосовно інших, викладених у пунктах 2-12 Акту перевірки (а.с.38-40) фактичних обставин, відповідних доказів  порушення вимог законодавства, негативних наслідків та ризиків настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності, судова колегія звертає увагу на формальність та бездоказовість викладення їх змісту як в частині фактичних обставин та негативних наслідків (погіршення якісного стану земель, забруднення земель, порушення умов складання зворотних вод у водні об`єкти, перевищення лімітів забору та використання води), так і в частині визначених відповідачем порушень ст.ст.35,45 Закону «Про охорону земель», пп. «б», «г» ч.1 ст.91, пп. «б», «г» ч.1 ст.167 Земельного кодексу, ст.ст.42,44,49,72,105 Водного кодексу України, і умов Дозволу на спеціальне водокористування від 28.01.2020 № 13/ДП/49д-20. 
Зокрема, у пункті 2 Акту (а.с.38) на підтвердження порушення позивачем положень ст.ст.35,45 Закону «Про охорону земель», пп. «б», «г» ч.1 ст.91, пп. «б», «г» ч.1 ст.167 Земельного кодексу, відповідач вказуючи про «погіршення якісного стану земель» і про «забруднення земель» зазначає про здійснений відбір проб ґрунтів на земельній ділянці в районі хвостосховища Миролюбівське та шлакових відвалів, території закинутого дачного кооперативу про що складено Акт відбору проб від 22.12.2021 № 12-21-2. Проте, відбір проб здійснювався відповідачем на земельній ділянці закинутого дачного кооперативу, а не земельних ділянках ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», хоча для встановлення можливого забруднення ґрунтів саме від виробничої діяльності позивача мали бути відібрані в різні проміжки часу проби безпосередньо на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і прилеглих територіях до закинутого дачного кооперативу, що надало б можливість порівняння складу та властивостей ґрунтів безпосередньо в зоні хвостосховища і прилеглій території як до, так і після аварійної події. При цьому, звертає на себе увагу той факт, що сам відповідач зазначає про відсутність на час завершення перевірки та складення Акту № 4-11810-7 від 24.12.2021 року результати проведених аналізів, обробки та узагальнення отриманих результатів, а колегія суддів наголошує, що вказані результати були відсутні також як на час винесення оскаржуваного у цій справі Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, так і на період судового вирішення спору у цій справі.
Наведені у пункті 3 Акту № 4-11810-7 від 24.12.2021 року обставини недостовірного відображення позивачем фактичних даних про використання води у статистичній звітності в частині напрямків поводження з шахтними водами та про невідповідність наведеній у  Дозволі на спеціальне водокористування № 13/ДП/49д-20 інформації фактичному стану в частині поводження з шахтними водами – ґрунтуються лише на цитуванні відокремлених частин (тексту) Звіту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про використання води за формою №» 2ТП-водгосп (річна) за 2020 рік, і власного помилкового трактування змісту Дозволу № 13/ДП/49д-20. При цьому, відповідач взагалі у будь-яких спосіб не конкретизував в чому саме полягає порушення позивачем вимог ст.ст.42,44,49 Водного кодексу України , і в які самій частині вказаних норм позивачем допущено порушення, також як і не враховано сам Зміст Дозволу № 13/ДП/49д-20 і Звіту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про використання води за формою №» 2ТП-водгосп (річна) за 2020 рік, які вже раніше були предметом неоднаразових перевірок цим же контролюючим органом, що оформлювалися відповідними Актами, в яких не відображалися подібні порушення. 
У пункті 4 Акту перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 року, містить лише загальне посилання відповідача на порушення позивачем ст.72 Водного кодексу України, що визначено відповідачем як порушення умов скидання зворотних вод у водні об`єкти, хоча у той же час при описі фактичних обставин, відповідач знову ж таки посилається тільки на Звіт ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про використання води за формою №» 2ТП-водгосп (річна) за 2020 рік, хоча до вказаного Звіту, поданого позивачем в установлені законом терміни на розгляд та узгодження до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області (далі РОВР), і відповідно до п.34 Положення про РОВР був перевірений на предмет його достовірності та прийнятий без зауважень до його заповнення і без будь-яких пропозицій, в тому числі і стосовно впровадження додаткових ефективних технологій задля забезпечення зниження рівня мінералізації вод перед скидання у водний об`єкт та/або зменшення обсягів водовідведення, які прописані у Дозволі на спеціальне водокористування № 13/ДП/49д-20. Не було у відповідача також зауважень до заповнення Звіту і за результатами перевірки, про що зазначено у п.8 додатку 2 до Акту перевірки.
Аналогічно необґрунтованими та бездоказовими колегія суддів вважає наведені відповідачем обґрунтування порушення позивачем: правил експлуатації водогосподарських споруд і пристроїв (пункт 5 Акту перевірки); режиму експлуатації на території цеху водопостачання та невідповідності параметрів експлуатації гідротехнічного комплексу ставка-освітлювача № 2 (пункт 6 Акту перевірки); проведення ремонтних робіт системи гідротранспорту шламів (пункт 7 Акту перевірки); а також шляхом не зазначення у п.10 Дозволу № 13/ДП/49д-20 назви наявного водокористувача ТОВ «Терра-Консалтінг» (пункт 8 Акту перевірки); внаслідок не надання договору щодо приймання та транспортування зворотних вод через ТОВ «Терра-Консалтінг» (пункт 9 Акту перевірки); невідповідності вимогам чинного законодавства нормативів ГДС-забруднюючих речовинами зі зворотними подами (пункт 10 Акту перевірки); систематичного перевищення підприємством лімітів збору води з обвідного каналу (пункт 11 Акту перевірки); та не відповідності інформації у Дозволі № 13/ДП/49д-20 фактичного стану місця здійснення діяльності по водовідведенню (пункт 12 Акту перевірки). 
Таким чином, саме допущений відповідачем при складенні Акту перевірки узагальнений та формальний підхід до опису виявлених порушень законодавства у всіх 12 пунктах (щодо: вимог законодавства, фактичних обставин, відповідних доказів, негативних наслідків, та ризиків настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності), який у даному випадку не містить детальним описом виявлених порушень та з посиланням на відповідні положення та вимоги законодавства, свідчить про неналежне виконання відповідачем законодавчо встановлено для нього обов`язку ґрунтовно мотивувати як свої висновки стосовно виявлених порушень, так і вивчати фактичні обставини здійсненої позивачем діяльності, співпоставляючи дії позивача з відповідними положеннями (стаття, частина, пункт, підпукт, абзац, тощо) чинного законодавства у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, що неможливо сприймати лише як технічні недоліки контролюючого органу. 
Аналіз викладеного контролюючим органом змісту «Опису виявлених порушень вимог законодавства» Акту перевірки є беззаперечним доказом того, що суб`єктом владних повноважень (відповідачем) у даному спірному випадку було грубо порушено принцип юридичної визначеності (чіткості та зрозумілості формулювання змісту виявлених порушень, їх істотних ознаків та однозначності розуміння застосування норм права), оскільки саме при оформленні результатів перевірки залежить питання наявності/відсутності правових підстав для винесення Припису (розпорядчого документу) спрямованого на усунення виявлених перевіркою конкретних порушень суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища у встановлені органом державного нагляду (контролю) строки. Аналогічний висновок висловловлювався Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 816/238/16 (адміністративне провадження № К/9901/9846/18), та у постанові від 30.09.2019 у справі № 817/61/16 (адміністративне провадження № К/9901/9940/18), в яких наголошувалося, що припис органу державного нагляду (контролю) виноситься лише у випадку виявлення під час перевірки порушень вимог законодавства, і цей припис повинен містити вимогу щодо усунення цих порушень. 
        У даній спірні справі, винесений відповідачем на підставі Акту перевірки № 4-11810-7 від 24.12.2021 року Припис № 523/4.3(Ц)-7/21 – не відповідає вищеописаним критеріям правомірності та встановленим ч.2 ст.2 КАСУ вимогам, які пред`явлені законодавцем до  рішень суб`єкта владних повноважень, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано з порушенням наданих повноважень;  обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Зокрема, зміст вказаних у Приписі 523/4.3(Ц)-7/21 порушень та запропонованих відповідачем у пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису № 523/4.3(Ц)-7/21 заходів усунення таких порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, колегія суддів виходить з того, що:
- Припис контролюючого органу повинен бути складений на підставі встановлених фактичних обставин, з урахуванням наданих суб`єктом господарювання (позивачем) пояснень та документів, а також у чіткій відповідності до вимог Закону № 877-V; 
- до Припису контролюючого органу можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення виявлених у ході перевірки порушень, оскільки можливість усунення суб`єктом господарювання виявлених порушень законодавства безпосередньо залежить від зрозумілого формулювання контролюючим органом фактичних обставин порушення і чіткого визначення у Приписі конкретного заходу (варіанту поведінки), розумні терміни, форми і методи вирішення завдань. Приписи повинні видаватися з тих питань, які саме в даний момент потребують вирішення за допомогою правових засобів відповідно до особливостей окремих місцевостей, галузей впливу, специфіки завдань тих чи інших органів і посадових осіб.
Усі правові акти, що видаються контролюючими органами публічної влади, яким у даному випадку є Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), повинні відповідати ряду вимог, повинні прийматися у суворій відповідності до вимог законності, у тому числі мають бути юридично обґрунтовані, відповідати меті, яка передбачена законом або іншим юридичним актом вищестоящого органу, а також мають бути економічно обґрунтовані, тобто прийматися з урахуванням економічних наслідків прийнятого рішення, вибір на цій основі найбільш оптимального їх варіанту, який визначається не лише державними потребами та інтересами, а й можливостями виконавця – суб`єкта господарювання, яким у даному спірному випадку є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 
Відповідач у цій справі хоча і зобов`язаний був задля ефективності Припису викласти його текст зрозуміло та з чітко визначеними вимогами і заходами на усунення «порушень»  (що узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні  від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005), оскільки інше, одне лише посилання на той чи інший закон та на узагальнено описані факти не можуть забезпечити його правильне застосування і не виключає необмеженості трактування, проте, у даному спірному випадку відповідач ігноруючи принцип правової визначеності взагалі в оскаржуваному Приписі не спромігся недвозначно сформулювати конкретні завдання для позивача з урахуванням: фактичних обставин аварійної ситуації внаслідок прориву греблі вночі 20 грудня 2021 (під час перевірки контролюючого органу), стану хвостосховища, конкретних умов роботи позивача і його реальних можливостей, в тому числі і вже вжитих позивачем заходів як на період завершення перевірки, так і на день складення Акту перевірки і Припису. 
Отже, порушення відповідачем наведених вище вимог законодавця є підставою для визнання Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 протиправним та для його скасування, оскільки  незаконність та необґрунтованість такого Припису не породжує  юридичних наслідків з моменту його прийняття., а наведені в ньому вимоги є такими, що не підлягають.
Доказовим підтвердженням наведених висновків апеляційного суду стосовно відсутності правових підстав для виконання наведених у Приписі від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 вимог контролюючого органу, є сам його зміст
1. Зокрема, про безпідставність та передчасність сформульованої Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) у пункті першому цього Припису вимоги до позивача: «усунути аварійний стан хвостосховища «Центральне», вжити заходи щодо недопущення потрапляння забруднюючих речовин у довкілля та подальшої міграції забруднень у масиви вод»; у пунктах другому та третьому Припису «провести контроль і спостереження за поточним станом хвостосховища «Центральне», а саме провести моніторинг впливу об`єкту на стан навколишнього природного середовища, зокрема облаштувати мережу спостережувальних свердловин для контролю рівнів і забруднень підземних вод і здійснити контроль якості поверхневих вод та ґрунтів» і «виконати роботи з оцінки зон забруднення підземних вод і водопідтоплення прилеглої території хвостосховища «Центральне» в результаті аварійної ситуації»  - свідчить відсутність (навіть на час судового розгляду справи) затверджених та оприлюднених комісії про аварійні причини руйнування східної частини дамби хвостосховища «Центральне», без яких неможливо підтвердити факт потрапляння забруднюючих речовин у довкілля та подальшої міграції забруднень у масиви вод внаслідок аварійної ситуації 2012.2021. При тому, що контролюючим органом самостійно не проводилося обстеження ні території цеху шламового господарства рудозбагачувальної фабрики гірничого департаменту позивача, ні будь-які інші об`єкти, які є прилеглими до території, де сталася аварійна ситуація.
Крім того, відповідачем у будь-який спосіб не спростовано твердження позивача про те, що потрапляння забруднюючих речовин у довкілля та подальшої міграції забруднень у масиви вод не відбулося через випорожнення та виведення з експлуатації хвостосховища «Центральне», а вимоги відповідача у пункті першому Припису, яким позивач зобов`язується  «відновити цілісність хвостосховища та забезпечити технічні можливості облаштування об`єкту аварійними ємностями достатнього обсягу для уловлювання забрудненої технічної води» станом на 04.01.2022 року є вочевидь завчасними, оскільки усі відновлювальні заходи, в тому числі і стосовно цілісності дамби хвостосховища, можливо виконати тільки після розробки спеціалізованим інститутом необхідних проектних рішень.
2. Про некоректність та неясність викладених у пунктах четвертому та п`ятому Припису вимог контролюючого органу стосовно забезпечення «вжиття заходів щодо запобігання негативному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків (забруднення) такого впливу» і «організацію обов`язкового інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про виникнення аварійних забруднень, в тому числі шляхом прийняття відповідних організаційно-розпорядчих документів та визначення відповідальних осіб» - свідчить незрозумілість, про які конкретно об`єкти та заходи йде мова, що в свою чергу позбавляє позивача можливості неоднозначно інтерпретувати вказані вимоги.
3. Зобов`язанні позивача у пункті шостому Припису «забезпечити додержання параметрів і режиму експлуатації ставка — освітлювача №2 у відповідності до основних експлуатаційних показників з метою подальшої експлуатації ставка згідно з функціональним призначенням, зокрема в частині утримання мінімального шару освітленої води на рівні 1 м над поверхнею шламів, максимального показника горизонту зашламування, а також показників зважених речовин на порозі водозабору. А з метою запобігання досягнення критичного рівня зашламування, привести експлуатаційні параметри ставка-освітлювача №2 до проектних показників, шляхом вивільнення об`єму, необхідного для безпечної експлуатації об`єкту» - базуються виключно на припущеннях відповідача, оскільки жодних належних досліджень ним не проводилося, так само як і вимірювання показників освітлення води та її рівня і тощо. При цьому, контролюючим органом було повністю проігноровано факт відсутності порушень в режимі роботи ставка-освітлювача №2, про що свідчить робота насосної станції №15 (якість освітленої води відповідає необхідним показникам).
4. у пункті сьомому Припису вимоги до позивача «забезпечити повноту та достовірність інформації в процесі збирання та обробки даних для складання державної статистичної звітності (відповідно до наказу Мінприроди від 16.03.2015 №78 «Про затвердження порядку ведення державного обліку водокористування») в частині напрямків поводження з шахтними водами, а також кількісних та якісних показників, назви та типу приймача зворотних (стічних) вод» - сформульовані контролюючим органом без врахування сформованого позивачем згідно затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.03.2015 №78 Порядку ведення державного обліку водокористування, та на основі даних первинного обліку водокористування і водовідведення Звіту про використання води за формою №2-ТП водгосп (річна) за 2020 рік, який в установлені законом терміни подавався на розгляд та узгодження до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області (далі РОВР), який в свою чергу діючи у відповідності до вимог п.34 Положення про РОВР (затвердженого наказом ДАВР від 01.06.2020 № 487) був перевірений на його достовірність і прийнятий без будь-яких зауважень. При цьому, у відповідь на запит до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області щодо заповнення форми 2 ТП водгосп (річна), позивач отримав у відповідь лист від 22.12.2021 № 2566/02-21, в якому вказувалося, що при заповненні таблиці 2 Звіту, скид води попутно забраної при видобуванні корисних копалин під кодом ШР підприємство повинно відображати кодами типу приймача 81 (накопичувачі) та 20 (річка). До того ж, за результатами планової перевірки (держконтролю) з 05.04.2021 по 16.04.2021, Державною інспекцією Придніпровського округу не пред`являлося будь-яких зауважень до заповнення Звіту, а в п 8 додатку 2 до Акту від 16.04.2021 № 117/2.1-2.2-2.4-7/21 було зазначено, що «дані наведені у Звіті про водокористування за встановленою формою, є достовірними», а у самому Акті перевірки від 16.04.2021 № 117/2.1- 2.2-2.4-7/21 не відображено виявлених порушень та зауважень з приводу поводження з шахтними водами та невідповідності умовам Дозволу на спеціальне водокористування від 28.01.2020 № 13/ДП/49д-20 терміном дії до 28.01.2023. Вказані обставини та факти відповідачем під час судового вирішення спору у цій справі не спростовані, також як і не обґрунтовано, що саме змінилося в розумінні описаних питань у період з 16.04.2021 (останній день планової перевірки) до 04.01.2022 (дата винесення оскаржуваного у цій справі Припису). 
Більш того, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що підприємство позивача веде водогосподарську діяльність відповідно до умов Дозволу на спеціальне водокористування від 28.01.2020 №13/ДП/49д-20. 
Відповідачем під час перевірки встановлено і судом під час вирішення спору у цій справі підтверджено, що в процесі виробничої діяльності підприємства, шахтні води, які протягом року утворюються при видобутку залізної руди, насосними установками відкачуються на поверхню і по системі транспортування шахтних вод на підставі договору з ДП «Кривбасшахтозакриття» на послуги по транзиту шахтної води від трубопроводу шахтоуправління з підземного видобутку руди через хвостосховище (ЦЗФ шахти Гігант) передаються та акумулюються в ставку-накопичувачу у балці Свистуново ДП «Кривбасшахтозакриття». Згідно Дозволу на спеціальне водокористування від 28.01.2020 № 13/ДП/49д-20 місце здійснення діяльності, щодо поводження з шахтними водами є відкачка шахтної води у р. Інгулець (61/ЧЕР/ДНЕПР/0045/Р.ІНГУЛЕЦЬ), а шахтна вода передається іншому водокористувачу ДП «КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ»). У 2020 році відповідно до ст.74 Водного кодексу України скидання надлишків шахтних вод у р. Інгулець зі ставка- накопичувача у балці Свистуново здійснювалось згідно з «Індивідуальним регламентом періодичного скидання надлишків зворотних вод гірничорудних підприємств Кривбасу у міжвегетаційний період 2019-2020» - є погодженим в установленому порядку та на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1410-р., а згідно зі ст.48 Водного кодексу України вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин не належить до спеціального водокористування.
   5. Стосовно необ`єктивності та необґрунтованості викладеної відповідачем у пункті восьмому Припису зобов`язання позивача «забезпечити розробку технічних рішень та заходів, надання пропозицій та плану графіку реалізації заходів із запровадження технологій зниження рівня мінералізації шахтних вод та/або зменшення обсягів водовідведення» - колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення позапланової перевірки державного нагляду (контролю) вказанні питання у встановлений законом спосіб не перевірялися, і державними інспекторами інформація щодо виконуваних робіт та заходів по даному напрямку не запитувалася, тому і посилання відповідача на порушення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» приписів ст.72 Водного кодексу України колегія суддів не може сприймати як обґрунтоване та неупереджене.
     Окрім того, контролюючий орган під час винесення оскаржуваного у цій справі Припису не врахував та не надав належної оцінки тому, що до вирішення проблеми утилізації шахтних вод Кривбасу залучено проектні та науково-дослідні інститути. Саме у науково-дослідній роботі ТОВ «НТЦ «Екотрейд» (Замовник ПАТ «АМКР») з метою пошуку найбільш економічно раціонального           рішення проблеми локалізації (утилізації) шахтних вод розглядалася можливість впровадження таких заходів: знесолення шахтних вод різноманітними методами, такими як випарювання (технологія Minetekampf); закачування шахтних вод у глибокі горизонти; розбавлення прісною водою; відведення за межі басейну, зокрема у Чорне море; використання шахтних вод у зворотному водопостачанні гірничо- збагачувального комбінату; акумулювання в хвостосховищах та спеціальних ємностях з подальшим скидом в р. Інгулець в зимовий період; розведення при скиданні шахтних вод та промивка русла р.Інгулець з використанням води з каналу Дніпро-Інгулець. Аналіз розглянутих технічних рішень           показує, що проблема високомінералізованих шахтних вод Криворізького залізорудного басейну є комплексною і вирішувати цю проблему тільки в рамках одного підприємства є недоцільним, а впровадження існуючих технологій очистки шахтних вод недоцільне у зв`язку з їх великою енергоємністю та невирішеністю питання утилізації відходів, що утворюються після очистки шахтних вод.
    Проігноровано контролюючим органом у даному випадку було також те, що саме у зв`язку з не вирішенням на цей час остаточно проблеми утилізації шахтних вод Кривбасу, для запобігання надзвичайним ситуаціям та техногенним катастрофам на гірничорудних підприємствах, регульований скид надлишків шахтних вод у р. Інгулець в межвегетаціїний період проводиться тільки на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України          та індиві-дуального регламенту скиду з розбавленням зворотних вод до розрахункової норми якості води в контрольних створах, а вже після скидання надлишків зворотних вод запроваджуються заходи оздоровлення русла р. Інгулець за рахунок власних коштів на пайових засадах з іншими гірничорудними підприємствами. Так у 2021 році згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів №1670-р від 28.12.2020р. було розроблено план управління шахтними водами, який визначає стратегію поводження з шахтними водами та конкретні кроки для реалізації такої стратегії, і на даний час прийнято рішення про видання розпорядження «Про затвердження плану управління шахтними водами Кривбасу».
Крім того, звертає на себе увагу, що починаючи з 2018 року та по теперішній час задля покращення існуючої схеми управління шахтними водами Кривбасу, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» приймає участь у розробці «Альтернативної схеми (режиму) акумуляції надлишків зворотних вод у ставку-накопичувачу балки Свистунова та їх скидання в р.Інгулець», а також розпочато процедуру оцінки впливу на довкілля Альтернативної схеми (режиму) акумуляції надлишків зворотних вод у ставку-накопичувачу балки Свистунова та їх скидання в р.Інгулець.
6. У пункті 11 Припису контролюючий орган зобов`язуючи позивача «забезпечити розробку нормативів гранично       допустимого скиду (ГДС) забруднюючих речовин зі зворотними водами підприємства (випуск № 1) в поверхневі водойми у відповідності до вимог нормативних документів враховуючи вміст фактичної концентрації зворотних вод (випуск 1) та якість поверхневих водойомів» - проігнорував той факт, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» отримав дозвіл на СВК згідно чинного законодавства та вимог ст.44, 49 Водного Кодексу України, і розроблені нормативи ГДС подавалися в складі пакету документів для одержання дозволу на СВК.
Оскільки відповідно до ст.44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані, зокрема, економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, а згідно із п.2 Порядку розроблення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 1996 p.N 1100. ГДС речовини - маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом даного пункту водного об`єкта за одиницю часу. При цьому, відповідно до п.3 вказаного Порядку, нормативи ГДС забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних об`єктів, тобто науково обґрунтованих значень концентрації забруднюючих речовин та показників якості води (загальнофізичні, біологічні, хімічні, радіаційні) і санітарно-гігієнічних норм у місцях розташування джерел водопостачання та водокористування, для забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини та водних екосистем, досягнення/підтримання «доброго» екологічного та хімічного стану масивів поверхневих вод, а також «доброго» екологічного потенціалу штучних або істотно змінених масивів поверхневих вод – є беззаперечним, що не перевищення нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти є прямим обов`язком водокористувача, а контролюючим органом в свою чергу доказово не підтверджено не виконання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вказаних вимог, що опосередковано підтверджено також судовим рішенням у справі №160/15770/20, яким скасовано аналогічний за змістом п. 31 Припису №261/6-11/20 від 22.09.2020 р., виданим на підставі Акту від 16.09.2020 № 315/6-11/20, що оформлявся за результатом позапланової перевірки позивача, яка проводилася контролюючим органом з того ж самого питання (що і у даній справі). 
Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані обставини стосовно неодноразового проведення контролюючим органом відносно одного і того ж суб`єкта господарювання перевірок з аналогічних та повторяющихся питань є також грубим порушенням вимог Закону №877, та свідчить про прояв відповідачем упередженості та необ`єктивності контролюючого органу у даному спірному випадку.
7. обговорюючи сформульовану у пункті 12 Припису вимогу контролюючого органу до позивача щодо «забезпечення виконання умов дозволу на спецводокористування в частині дотримання лімітів забору води» - колегія суддів акцентуючи увагу на долучених до матеріалів справи письмових доказів, які не спростовані відповідачем по справі, є беззаперечно встановленим, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» отримує дозволи на СВК у встановленому чинним законодавством та вимог ст.44, 49 Водного Кодексу України, в яких встановленні ліміти забору води (у тому числі з обвідного каналу), а свою водогосподарську діяльність підприємство позивача веде відповідно до умов Дозволів на спеціальне водокористування і згідно з вимогами затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.03.2015 №78 Порядку ведення державного обліку водокористування, а свої Звіти про використання води за формою №2-ТП водгосп (річна) формує на основі даних первинного обліку водокористування та водовідведення. 
За результатами перевірки позивача контролюючим органом, також як і наявними у адміністративній справі доказами, у тому числі і змістом Звіту про використання води (а.с.68-113) – не виявлено перевищення підприємством позивача за 2017, 2018, 2019, 2020 р.р. встановлених лімітів. 
Звертає на себе увагу також позиція контролюючого органу стосовно забору води з обвідного каналу, який є штучним об`єктом, створеним для технологічних потреб підприємства (за проектом ДПІ «УкрНДІводоканалпроект») і паралельно з цим для відведення поверхневого стоку з територій, розташованих на площі його водозбору. Відповідачем булло проігноровано, що обвідний канал не природним водним об`єктом, вода у цьому обвідному каналі є сумішшю стічних вод різних категорій (виробничі стоки, фільтраційні стоки, поверхневий стік), і забір цієї води на потреби виробництва АМКР (ГД) є припустимим та не потребує встановлення лімітів, оскільки АМКР фактично використовує повторно свою технологічну воду. У контексті наведеного слід зазначити, що повторне використання підприємством позивача води з обвідного каналу значно зменшує обсяг і витрату води, яка надходить через обвідний канал в р.Інгулець, і у такий спосіб зменшує техногенне навантаження на річку. Тобто, забір води на потреби ГД у даному випадку слід розглядати тільки як водоохоронний захід, що в свою чергу унеможливлює факт порушення позивачем вимог ст.44 та ст.49 Водного кодексу України.
8. стосовно вимоги до позивача «забезпечення проведення розрахунку водного балансу обвідного каналу з врахуванням сезонної нерівномірності припливу власних зворотних вод, дренажних, зливових, талих та забору води з обвідного каналу у відповідності до вимог чинного законодавства» - колегія суддів зазначає, що під час перевірки представнику Державної екологічної інспекцією під підпис позивачем було надано пакет документів ГДС, у додатках до якого є «Розрахунок водного балансу в створі № 2 обвідного каналу (надходження ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»)». Згідно розробленого для ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водного балансу обвідного каналу і наведеного у проекті нормативів ГДС забруднюючих речовин зі зворотними водами, що надходять у р. Інгулець через обвідний канал (випуск № 1) - водний баланс розроблений для встановлення нормативів ГДС і визначає максимально можливий річний баланс води в обвідному каналі (тобто визначає найгірші розрахункові умови). Зазначене у сукупності є підтвердженням про безпідставність викладеної у пункті 13 Припису вимоги контролюючого органу до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
9. не може бути колегією суддів також визнано правомірною викладену контролюючим органом у пункті чотирнадцятому Припису вимогу до позивача щодо «приведення у відповідність розбіжність місця здійснення діяльності (водовідведення) - випусків 6, 7 які зазначені у дозволі на спецводокористування фактичному стану (відповідно документів щодо розроблення нормативів граничнодопустимого скиду (ГДС)»,  оскільки форма дозволу на спеціальне водокористування відповідно до ст.49 Водного кодексу України затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Підприємство позивача отримало дозвіл на СВК згідно чинного законодавства і вимог ст.44, 49 Водного Кодексу України, а наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 23.06.2017 № 234 затверджено форму дозволу на спеціальне водокористування, якою не передбачено зазначення категорії земель.
У даному спірному випадку є беззаперечно встановленим та відповідачем не спростовано будь-якими доказами, що у дозволі на спецводокористування позивача вказано місце здійснення позивачем діяльності (водовідведення) — випуск 6,7, а вимоги щодо зазначення категорії земель чи інших характеристик місця водовідведення взагалі не передбачено формою дозволу на спеціальне водокористування.
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності усіх перевірених та проаналізованих фактичних обставин виниклого у цій справі спору, колегія суддів дійшла висновку про протиправність зазначених Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу у пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21 перелік порушень позивачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, і запропонованих у цих пунктах вимог щодо усунення порушень згідно встановлених контролюючим органом строків, що є підставою для задоволення вимог позивача в зазначеній частині.
Задовольняючи вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, окрім вищевикладених по тексту постанови фактів та обставини, колегія суддів діючи відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та застосовуючи принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини вважає доцільним акцентувати увагу відповідача по цій справі на грубе порушення ним відносно ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» принципу «належного урядування», який передбачає, що державні (в тому числі контролюючі) органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб, оскільки на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах з підконтрольними їм суб`єктами господарювання. Аналогічна позиція прописана в рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України», в якому також чітко зазначено, що Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74), і недотримання відповідачем у даному випадку принципу «належного урядування» вже є достатньою підставою для визнання протиправним та скасуванню оскаржуваного у цій справі Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21.
Що стосується позовної вимоги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відносно визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції Придніпровського округу щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 року, без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», колегія суддів вважає за необхідне в цій частині зазначити, що відповідно до ч. 9     ст. 7 Закону № 877-V, розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень складається у двох примірниках: один примірник не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта надається суб`єкту господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник з підписом суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо погоджених термінів усунення порушень вимог законодавства залишається в органі державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи від отримання розпорядчого документа щодо усунення порушень вимог законодавства він направляється рекомендованим листом.
З матеріалів справи вбачається, що один екземпляр припису направлявся суб`єкту господарювання, і ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» цей факт не спростовує, але наполягає на порушенні відповідачем процедури попереднього погодження з ним (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») зазначених у приписі термінів усунення порушень вимог законодавства, що є порушенням ч. 9 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Дійсно, Законом № 877-V прописано порядок попереднього погодження контролюючим органом з підконтрольним підприємством зазначених у приписі термінів усунення порушень вимог законодавства, але разом з тим, ні цим Законом ні будь-яких іншим нормативним документом не регламентовано правові та організаційні наслідки порушення вказаної процедури.
Виходячи з того, що процедура попереднього погодження визначених у приписі термінів усунення порушень вимог законодавства фактично є складовою частиною підготовки та винесення контролюючим органом за результатами перевірки розпорядчого документу – Припису, а за загальновстановленим правилом належним та ефективним способом захисту порушених прав суб`єкта господарювання може бути лише оскарження рішення, що прийняте на підставі акта про виявлені порушення, а не оскарження дій відповідного суб`єкта владних повноважень щодо неналежного погодження термінів усунення порушень у порядку, визначеному частиною дев?ятою статті 5 Закону № 877-V, апеляційний суд визнає зайвим ініційоване позивачем у цій справі питання протиправності дій відповідача у зазначеній частині, оскільки вказане порушення має оцінюватися судом у процесі перевірки правомірності кінцевого рішення відповідача (Припису), зокрема, з огляду на те, наскільки це порушення вплинуло на можливість позивача захистити свої права, а також чи вплинуло це порушення на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушень та тощо. Отже, з огляду на встановлення під час судового розгляду спору у цій справі питань протиправності у цілому пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, колегія суддів не визнає значимим та суттєвим для обговорення дії Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) в частині визначення ним самостійно термінів усунення порушень, які взагалі не підлягають виправленню у будь-який термін, навіть у попередньо погоджений позивачем, а тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, перевірених та проаналізованих фактичних обставин і норм матеріального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню тільки в частині вимоги про скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволені іншої частини, з прийняттям у цій справі іншого рішення про задоволення адміністративного позову ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині визнання протиправним та скасуванні пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 виданого Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, та відмови у задоволені вимог позивача в частині визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції Придніпровського округу щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 року, без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                            П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року – скасувати.
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Державної екологічної інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправними дії та скасування пунктів припису – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 Припису від 04.01.2022 року №523/4.3(Ц)-7/21, виданого Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) за результатами позапланової перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Відмовити у задоволені адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині визнання неправомірними дій Державної екологічної інспекції Придніпровського округу щодо встановлення термінів усунення порушень вимог законодавства, зазначених у Приписі №523/4.3(Ц)-7/21 від 04.01.2022 року без погодження з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
  
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

Виготовлено з автоматизованої 
системи документообігу суду
         Суддя                                                                                           С.В. Сафронова