Справа № 127/14959/23
Провадження № 22-ц/801/1430/2023
Категорія: 77
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року	Справа № 127/14959/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Олійника А. М. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Бойка В. М. від 29 травня 2023 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як юридична особа-правонаступник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про поновлення на роботі,

встановив:

       У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила:
       - поновити її посаді заступника начальника відділу медичних та соціальних послуг;
       - зобов`язати Пенсійний фонд України виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 25 квітня 2023 року.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що всупереч частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) позовна заява не містила зазначення ціни позову. Також позивачкою не наведено обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які вона просила стягнути з відповідача, зокрема розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 квітня 2023 року, оскільки вона не позбавлена можливості самостійно визначити середньоденний розмір заробітної плати до отримання судом вказаної інформації від відповідача. Крім того позивачкою не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру про стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу у розмірі 1073 грн 60 к.
       На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду  ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, до якої долучила документ, що підтверджує сплату судового збору.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачці.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1  у встановлений судом строк не привела свою заяву у відповідність вимогам закону, оскільки нею не надано обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які вона просить стягнути з відповідача, та не визначено ціну позову, натомість тільки сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 к. Тому позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Олійник А. М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що позовна заява відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а сума середнього розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу з наданням обґрунтованого розрахунку суми не може бути визначена на етапі подання позовної заяви до суду, тому що час вимушеного прогулу відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) визначається станом на дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі. Крім того в позовній заяві було зазначено про те, що до органів Пенсійного фонду України було подано запит щодо отриманням довідки про середній заробіток ОСОБА_1 , виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, і після отримання такої довідки вона буде надана до суду. 
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
       Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які вона просить стягнути з відповідача, та не визначено ціну позову, натомість тільки сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 к. Тому позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
       З такими висновками погодитися не можна з огляду на таке.
       Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.        
       За змістом частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
       Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
       В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК України).
       Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення позовної заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.
       За змістом цієї норми закону повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі. 
       Як видно з матеріалів справи на виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, до якої долучила документ, що підтверджує сплату судового збору.
       Крім того вказуючи в ухвалі про залишення позовної заяви без руху про необхідність надання суду обґрунтованого приблизного розрахунку сум, які ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, зокрема розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що адвокат Олійник А. М. в позовній заяві зазначав про те, що ним подано запит до органів Пенсійного фонду України щодо отриманням довідки про середній заробіток ОСОБА_1 , виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, і після отримання такої довідки вона буде надана до суду.
       Довідка про середній заробіток ОСОБА_1 № 0200-0602-8/55612 від 02 червня 2023 року була отримана адвокатом Олійником А. М. 02 червня 2023 року після ухвалення судом рішення про повернення позовної заяви. 
       Зазначаючи в ухвалі про те, що позивачкою не зазначено ціну позову в частині позовної вимоги щодо виплатити середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції також залишив поза увагою те, що в цьому випадку не можливо встановити ціну позову, оскільки вимога заявлена позивачкою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по момент ухвалення рішення про поновлення на роботі.
       При цьому за змістом частини другої статті 235 КЗпП України саме на орган, який розглядає трудовий спір, покладено обов`язок одночасно з поновленням на роботі прийняти рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
       Отже не надання ОСОБА_1 обґрунтованого розрахунку суми, яку вона просить стягнути з відповідача, та не визначення ціни позову не може бути підставою для залишення без руху позовної заяви про поновлення на роботі і подальшого її визнання неподаною та повернення.
       Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
       Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Nunes Dias v. Portugal» (Нун`єш Діаш проти Португалії) від 10 квітня 2003 року).
       Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії) від 28 жовтня 1998 року).
       Таким чином суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з тих підстав, що позивач не усунув недоліки позову.
       Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
       Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Олійника А. М. задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. В. Ковальчук 
               
                                                                               Т. М. Шемета