ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року	Львів	Справа № 460/38328/22 пров. № А/857/5704/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гудима Л. Я.,
                                                                                 Довгополова О. М.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Рівному суддею Махаринцем Д. Є.) в адміністративній справі № 460/38328/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                       В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
-          визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, викладену у листі від 01.07.2022 № 9223-8860/Р-02/8-1700/22;
-          зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подання первинної заяви про призначення пенсії, тобто з 15 вересня 2021 року. 

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 15.09.2021 відповідач безпідставно не врахував правову оцінку, надану судом у рішенні від 31.01.2022 у справі №460/13/22. Тому, такі дії відповідача призвели до порушення його конституційного права на отримання належного пенсійного забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно з поданими позивачем документами разом із заявою про призначення пенсії, в управління відсутні підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що пенсійний орган, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством. 

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, 15.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням відповідача від 20.09.2021 № 172650003894 відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний пільговий стаж 10 років.
Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі  №460/13/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково:
-          визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 20.09.2021 № 172650003894;
-          зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

07.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із урахуванням рішення суду  від 31.01.2022 у справі № 460/13/22.

Листом віл 01.07.2022 № 9223-8860/Р-02/8-1700/22 відповідач повідомив позивача про те, що враховуючи подані документи до заяви від 15.09.2021 та відомості реєстру застрахованих осіб, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного стажу: страхового – 23 роки 6 місяців, пільгового не менше – 10 років. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 31.01.2022 у справі № 460/13/22 управлінням повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Оскільки нові обставини щодо визначення тривалості пільгового стажу роботи та страхового стужу відсутні, то ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, зазначене рішення виконано управлінням Пенсійного фонду в межах покладених зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що розмір загального стажу позивача та розмір пільгового за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV надає позивачу, якому на час звернення виповнилося 50 років 7 місяців 10 днів, право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Підсумовуючи наведене в його сукупності, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за віком за Списком № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058-IV.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 р. № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (частина третя статті 4 Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статті 114 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону  № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Таким чином, необхідними умовами для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах є:
1) досягнення 50-річного віку;
2) наявність страхового стажу не менше  25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком №1;
3) за результатами атестації робочого місця;
4) за відсутності страхового стажу 25 років, в період з 01.04.2021 по 31.03.2022 чоловікам може бути призначена пенсія за віком на пільгових умовах за наявності не менше 23 років 6 місяців страхового стажу.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 

Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у позивача трудового стажу, є його трудова книжка.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі № 460/13/22, яке набрало законної сили 07.06.2022 встановлено, що відповідно до даних трудової книжки позивача НОМЕР_1 останній з 25.01.1993 по 30.06.2004 працював в Сарненському ремонтно-транспортному підприємстві (яке відповідно до наказу № 85 від 23.11.1994 перейменоване  у ВАТ “Сарненське РТП”) обрубщиком 2 р. ливарного цеху.
Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.
Вказаний період роботи обрубщиком 2 р. ливарного цеху підтверджується уточнюючими довідками від 23.02.2009 № 29, № 257 від 04.10.2005 та № 134 від 30.09.2008.
Обрубувачі, зайняті обробленням литва наждаком і ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом) відносяться до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (позиція 11.1а в Списку № 1). Посада, яку обіймав позивач, також відносилася до Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.
Відтак, період роботи з 25.01.1993 по 30.06.2004 підлягає зарахуванню до стажу роботи за Списком № 1.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом в адміністративній справі № 460/13/22 встановлено, що трудова книжка позивача містить належні записи про період роботи позивача з 25.01.1993 по 30.06.2004 на роботах за відповідною професією з відповідними умовами праці, що відповідають Списку № 1 і ці обставини не доказуються при розгляді цієї справи.
При цьому рішенням від 31.01.2022 у справі № 460/13/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, відповідач, виконуючи рішення у справі № 460/13/22, при повторному розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах повинен був врахувати висновки суду щодо зарахування періоду роботи з 25.01.1993 по 30.06.2004 до стажу роботи за Списком № 1.
Проте, такі висновки суду не були враховані відповідачем при повторному розгляді відповідної заяви і зазначено, що нові обставини щодо визначення тривалості пільгового стажу роботи позивача та страхового стажу відсутні, чим порушено конституційне право позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив у призначенні позивачу пенсії.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Повнота захисту полягає в ефективності відновлення прав позивача, а тому для захисту порушеного права, суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії у порядку, визначеному Законом. Такий спосіб захисту порушеного права випливає з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у цьому випадку буде зобов`язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за віком за Списком № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року в адміністративній справі № 460/38328/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов