КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №755/5072/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Курило А.В.
Провадження №33/824/3088/2023           Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
28 вересня 2023 року                                                                      м. Київ   
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1   на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня  2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня  2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави.
 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 30 травня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строків вказує, що не був повідомлений судом належним чином про результат розгляду справи відносно ОСОБА_1 , а про постанову суду дізнався самостійно 23 травня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. 
В апеляційній скарзі  зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного чи будь якого іншого сп`яніння та керування транспортним засобом. 
 
 В судовому засіданні адвокат Ніколаєнко Є.А. і ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.  
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
 
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення адвоката Ніколаєнка Є.А. і ОСОБА_1 , дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.
 
З урахуванням доводів викладених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 підлягає поновленню.
 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 441928, ОСОБА_1 01 квітня 2023 року приблизно о 01 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «Skoda А7», номерний знак НОМЕР_1 , рухався вулицею Пожарського, 1, у м. Києві, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку проводився, на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу - алкотестера «Drager», результат тесту - 0,78%, на боді-камери 470552, 472391.
 
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 441928, відеозаписом з боді-камер 470552, 472391, результатом проходження алкотестеру «Drager» - 0,78%.
 
Проте апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
 
У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
 
Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.
 
Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Адміністративним правопорушенням, згідно ч.1ст.130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».
 
Так, у своєму Рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть запиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
 
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
 
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
 
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.
 
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
 
Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
 
Згідно із п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
 
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
 
Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.
  
Як вбачається з відеозапису, долученого до протоколу, момент керування та зупинки транспортного засобу «Skoda А7», номерний знак НОМЕР_1 не зафіксовано, відсутні будь які докази про те, що ОСОБА_1 саме 01 квітня 2023 року о 01 годині 10 хвилин дійсно керував вказаним у протоколі транспортним засобом. 
 
При цьому поліцейські взагалі не роз`яснюють ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та порядок проходження огляду.
 
За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.
 
Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та у транспортному засобі, який не є стані руху, а знаходиться в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
 
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на встановлення дійсних обставин та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 .
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
Керуючись ст. 247 КУпАП, суд, -       
ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня  2023 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня  2023 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
                                                                                                                        
  Суддя                                                                                      Д.Р. Гаращенко