ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
23 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 296/6095/19
провадження № 51-3321км23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                                ОСОБА_1 , 
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                     ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                                ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2023 року щодо
 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 4, 
ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2022 року  ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за пунктами 1, 4, ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат. 
 
За обставин, детально викладених у вироку суду, ОСОБА_7  16 лютого 2019 року приблизно о 08:00 перебував у підсобному приміщенні на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де з 22:00 15 лютого 2019 року переховувався та слідкував за ОСОБА_8 і ОСОБА_9 16 лютого 2019 року, у вказаний час та у зазначеному місці в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з особливою жорстокістю.
 
Реалізуючи цей злочинний умисел ОСОБА_7 заздалегідь заготовленим предметом - цвяходером заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на правому передпліччі; синця та садна на правому передпліччі; синця на лівому передпліччі; забійної рани на кисті лівої руки; масивного синця по задній поверхні шиї; синця по задній поверхні правого плечового суглоба; синця на грудній клітці зліва; синця на кисті лівої руки, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають у причинному зв`язку зі смертю. Крім цього, засуджений заподіяв ОСОБА_8 вищевказаним цвяходером тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани, синця та садна на підборідді; синця з лінійними саднами в проекції нижньої щелепи зліва з переходом на щоку; садна на лівій половині обличчя; крововиливів та забійно-рваної рани на слизовій присінку рота; наскрізної забійно-рваної рани і травматичної евісцерації 11-го зуба; синця на носі; масивного синця та забійної рани на правій половині обличчя; забійної рани в правій привушній ділянці; рваної рани на правій вушній раковині; забійної рани в правій завушній ділянці; забійно-рваної проникаючої рани та багато уламковий перелом кісток склепіння черепа справа; забійної рани на волосистій частині голови по серединній лінії; забійної рани та вдавленого перелома на волосистій частині голови зліва; забійної рани на волосистій частині в проекції тім`яної, майже по середній лінії; забою та забійно-рваної рани в потиличній ділянці справа; великої забійно-рваної рани в потиличній ділянці зліва, в дні якої визначаються переломи і речовина мозку; забійної рани в потиличній ділянці; багато уламкового перелому в задній черепній ямці зліва та двох лінійних переломів, що відходять від ділянки багато уламкового перелому; лінійного перелому очної частини лобної кістки справа; ушкодження твердої мозкової оболонки в проекції переломів; крововиливів у м`якій мозковій оболонці (в полюсі правої лобної, в проекції правої лобної, у проекції правої скроневої ділянках, у правій тім`яно-скроневій в полюсі правої потиличної, на межі потиличної та скроневої з поширенням у ліву потиличну, в обох півкулях мозочка); ушкодження речовини головного мозку по конвекситальній поверхні лівої потиличної ділянки та речовині лівої півкулі мозочка, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю. Таким чином він умисно вбив потерпілу.
 
У цей час вказані дії ОСОБА_7  були помічені ОСОБА_9 , яка вибігла з будинку, почувши крики про допомогу своєї матері.
 
Далі  ОСОБА_7 , не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , наздогнав її та затягнув у двір указаного будинку, після чого тим самим цвяходером заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: садна на межі волосистої частини і чола зліва; синця на лівій половині обличчя; забійної рани в потиличній ділянці зліва; забійної рани в лівій завушній ділянці; забійної рани в тім`яно-потиличній ділянці по середній лінії; забійної рани в правій завушній ділянці; забійної рани в лівій лобно скроневій ділянці; забійної рани на підборідді справа з крововиливами в слизову присінку рота і перелому нижньої щелепи та травматичною евісцерацією 31 і 32 зуба; крововиливів в м`які тканини голови; крововиливів в м`яку мозкову оболонку (на полюсі правої лобної, полюс правої скроневої) ділянки; забою головного мозку (полюсі правої лобної, полюс правої скроневої, по конвекситальній поверхні лівої скроневої, по конвекситальній з переходом на медіальну поверхню правої тім`яної частки), що мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Крім цього,  ОСОБА_7 вказаним цвяходером спричинив ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: перелому великого рогу під`язикової кістки зліва, що має ознаки легкого тілесного ушкодження та не перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. Крім цього, зазначеним цвяходером спричинив ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: двох колото різаних ран по задній лівій поверхні шиї; двох колото різаних ран по верхньому краю правої вушної раковини та правій завушній ділянці; двох різаних ран по верхньому краю лівої вушної раковини; трьох колото різаних ран на передньо лівій поверхні шиї; двох різаних ран по правій боковій поверхні шиї в нижній третині, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають в причинному зв`язку із настанням смерті. Також  ОСОБА_7 вказаним цвяходером спричинив ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: садна в проекції правої лопатки; садна по задній поверхні лівого плечового суглобу; синця в лівій підключичній ділянці; садна в проекції правої ключиці; синця на правому лікті; синця на лівому передпліччі, садна в проекції лівої клубової кістки, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. До того ж, ОСОБА_7  зазначеним предметом спричинив ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: двох забійних ран по лівій боковій поверхні шиї в нижній її третині; трьох забійно рваних ран на пальцях лівої руки, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.
 
Після цього,  ОСОБА_7 переніс на руках ОСОБА_9 до приміщення кухні, розмістив на підлозі, та, взявши зі столу кухонний ніж, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: 10-ти колото-різаних та різаних ран по передній та дещо правій поверхні в нижній та середній третинах шиї; масивного крововиливу в м`які тканини шиї; ушкодження обох сонних артерій справа; колото різаних та різаних ушкоджень хрящів гортані та напівкілець трахеї; різаного ушкодження лівого великого рогу під`язикової кістки, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. У момент їх заподіяння потерпіла відчувала сильні больові відчуття, які могли мати для неї характер особливого фізичного болю.
 
Крім того, ОСОБА_7 усвідомлював, що, позбавляючи ОСОБА_9 життя, навмисно завдає їй особливо фізичних та моральних страждань унаслідок заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень різними предметами і спричиняє потерпілій особливих страждань, вбивши матір ОСОБА_9 - ОСОБА_8 в неї на очах.
 
Після вчинення умисних убивств, ОСОБА_7  залишив приміщення будинку, замкнувши за собою вхідні двері. Потім він відтягнув із подвір`я тіло ОСОБА_8 , перемістив його за будинок та накрив фрагментами будівельного сміття.
 
Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок черепно-мозкової травми, про що свідчать тілесні ушкодження у вигляді: великої кількості синців, саден і ран на голові, переломи кісток черепа з ушкодженням речовини головного мозку.
 
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок колото-різаних та різаних ушкоджень передньої і правої половини шиї з ушкодженням органів шиї, які ускладнилися крововтратою та гострою гіпоксією головного мозку.
 
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 22 березня 2023 року вирок місцевого суду залишив без зміни.
 
Вимоги та доводи осіб, які подали касаційні скарги
 
У касаційній скарзі засуджений вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, незастосування закону, який підлягає застосуванню, і невідповідність призначеного покарання особі засудженого, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у місцевому суді. Зазначає, що судові рішення стосовно нього є помилковими та необґрунтованими. 
 
На переконання засудженого, немає прямих доказів його винуватості, обвинувачення побудовано зі слів свідків і є наклепом. Вказує, що досудовим розслідуванням не встановлено точного часу скоєння кримінального правопорушення та не зафіксовано точної відстані, з якої свідки спостерігали вказані події. Звертає увагу, що всі важливі факти були отримані зі слів, які неперевірено, адже свідки помиляються й не помітили важливих подій. Крім того, за його твердженням, свідок ОСОБА_10 , яка є родичкою потерпілих, дала свідчення, що засуджений ображав потерпілу  ОСОБА_9 , що, на його думку, є наклепом, адже слова цього свідка нічим не підтверджуються. Також покликається на те, що призначене покарання не відповідає його особі, оскільки вінраніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно працював, має постійне місце проживання, неодружений та скарг на нього не надходило. Наголошує, що під час надання показань під час досудового розслідування він себе обмовив, у зв`язку з тим, що невідома особа, яка вчинила вбивство, погрожувала йому.
 
Захисник засудженого у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, а також на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до місцевого суду. Вказує, що суд апеляційної інстанції не перевірив всіх доводів захисника та засудженого. Так, захисник вважає, що, хоча в ухвалі формально відображено перелік доказів, досліджених у справі, при цьому відсутні висновки апеляційного суду, які саме докази і яким чином підтверджують або спростовують вину засудженого 
ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вважає, що судом апеляційної інстанції було безпідставно відмовлено в клопотанні сторони захисту про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та не було належним чином обґрунтовано причини відмови у його задоволенні, тим паче, що прокурор у судовому засіданні надав матеріали, які, на думку захисту, можуть свідчити про наявність психічних захворювань у засудженого.
 
Крім того, сторона захисту наголошує, що суди попередніх інстанцій безпідставно кваліфікували дії засудженого як умисне вбивство з особливою жорстокістю, адже вказану кваліфікацію суд обґрунтував лише показаннями засудженого ОСОБА_7 даними під час досудового розслідування, проте засуджений відмовився від вказаних показань у ході судового розгляду, зазначивши, що оговорив себе. Також вказує, що й викликаний у судове засідання експерт підтвердив, що за обставин кримінального правопорушення потерпіла могла втратити свідомість та не відчувати болю і не бачити, зокрема, вбивства своєї матері ОСОБА_8 .
 
Захисник покликається й на те, що призначене засудженому покарання є надто суворим і таким, що не відповідає його особі. За його твердженням судами не було враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований та постійно працював, позитивно характеризується, має проблеми зі здоров`ям через перенесені за час перебування в слідчому ізоляторі хвороби й операції. Наголошує, що суди не встановили жодної обтяжуючої покарання обставини щодо ОСОБА_7 .
 
Позиції учасників судового провадження
 
Захисник та засуджений підтримали свої касаційні скарги та просили їх задовольнити.
 
Прокурор у судовому засіданні висловила заперечення щодо задоволення касаційних скарг захисника та засудженого.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, захисника і прокурора, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.
 
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
У касаційній скарзі сторона захисту заперечує повноту судового розгляду, правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та достовірність окремих доказів. Розгляд цих питань, з урахуванням положень ст. 433 КПК, до повноважень Верховного Суду законом не віднесено, а тому вони не підлягають перевірці, оскільки не є предметом касаційного розгляду.
 
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
 
Твердження засудженого про те, що суди не спростували тверджень про недоведеність вчинення ним вказаного кримінального правопорушення є безпідставними з огляду на таке.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд дослідив зібрані в ньому докази в їх сукупності за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК, перевірив доводи сторони обвинувачення та захисту, забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості 
 ОСОБА_7  в умисних вбивствах.
 
Суд оцінив та врахував показання: 
·        потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до яких ОСОБА_9 скаржилася, що ОСОБА_7 знущався з неї, забрав мобільний телефон, закривав її у вбиральні, де вона ночувала. Після того як ОСОБА_9 припинила стосунки із засудженим, він став її переслідувати, порізав ножем, з приводу чого вона зверталася до поліції. 12 чи 13 січня 2019 року ОСОБА_7 намагався виламати двері будинку. Вона приходила до потерпілої, та разом з нею очікувала поліцію, після приїзду поліції ОСОБА_9 писала заяву в Житомирський ВП; 
·        свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що через вікно бачила, як з будинку вискочила дівчина в одній білизні, хлопець кинувся за нею, потім вони забігли за будинок. Бачила, як цей же хлопець тримав дівчину на руках, заніс за задній двір, щось брав у руки, тягнув її. У цей час жінка тягнула його за ногу. За пів години приїхала поліція і вона знову виглянула у вікно, хлопець почав метушитися вправо-вліво, згодом побіг та перестрибнув через паркан сусідів. Пам`ятає, що він був одягнений у темну куртку, темні штани-джинси, за спиною висів рюкзак. Пізніше впізнала його за одягом у газетному фото. За її участю проводився слідчий експеримент, під час якого вона відтворила, що і як відбувалося 16 лютого 2019 року. Подію спостерігала з вікна, на відстані близько 10 метрів. Впевнено стверджувала, що крім двох потерпілих та хлопця на місці події більше нікого не було;
·         свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 16 лютого 2019 року приблизно о 08:00 почув істеричний крик, він скочив з ліжка та виглянув у вікно. З вікна чітко побачив, як чоловік, тримаючи за волосся жінку, яка стояла в нічній сорочці, притискаючи її до стіни, інтенсивно завдає ударів по обличчю і голові предметом, схожим на молоток, який тримав у правій руці. Все було в крові. Почувши крик жінки: «Вбивають», він одразу сказав своїй дружині ОСОБА_12 викликати поліцію. Хлопець був у чорному кашеміровому пальто, светрі, старих штанах, черевиках. Вибіг на вулицю, з сусідів на вулиці нікого не було, була паніка, забіг в будинок, так як з вікна краще було видно. Коли вибіг знову на вулицю, побачив сусідів та запитав чи викликали працівників поліції. З будинку бачив, що старшої жінки вже не видно було, а стояв хлопець та молода дівчина в білизні, тримала його за руку, хлопець замахувався і в руці тримав молоток, вони розмовляли, дівчина вирвалася, втекла. Коли хлопець знову вибіг на вулицю, то дівчина від нього побігла. За кутом була погана видимість, тому не бачив що саме відбувалося далі. Забіг за будинок, бачив, що засуджений взяв фанеру з-за сараю та ніс за будинок. Він кричав в сторону засудженого, однак, той ніяк не реагував. Хвилин за 25-30 приїхали поліцейські, хлопець став бігати позаду будинку. Коли поліцейські зайшли до будинку, хлопець, виглянувши, перестрибнув паркан в їх сторону, хотів бігти, але побачив людей та побіг в іншу сторону. Спочатку засуджений був у масці, однак, коли вистрибнув з паркану та хотів бігти в їх сторону, свідок побачив його обличчя. Вказав, що одяг цього хлопця був той самий, як і у того хто наносив удари. Після вказаних подій за його участю проводився слідчий експеримент, впізнання по фотографіям.
 
Крім того, суд поклав в основу вироку дані, що містяться:
·        у витягах з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження від 16 лютого 2019 року № 12019060000000065 за фактом отримання повідомлення від ОСОБА_12 ; 
·        рапорті чергового Житомирського ВП від 16 лютого 2019 року, згідно з яким отримано заяву ОСОБА_12 та здійснено виїзд СОГ на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , де за житловим будинком виявлено труп ОСОБА_8 , а в приміщенні труп її дочки, ОСОБА_9 ; 
·        письмовій заяві ОСОБА_10 від 16 лютого 2019 року, згідно з якою остання надала дозвіл працівникам поліції на проведення слідчих дій у домоволодінні та будинку 
АДРЕСА_1 ; 
·        протоколі огляду місця події та ілюстративних таблиць до нього, згідно з якими 
16 лютого 2016 року за адресою АДРЕСА_1 у присутності понятих за участю спеціалістів було оглянуто вказане домоволодіння. Зафіксовано положення трупа  ОСОБА_9 , вигляд ран на її шиї, детальний вид ножа, виявленого в приміщенні кухні; місце виявлення слідів волочіння з нашаруванням на ґрунті речовини бурого кольору, детальний вид виявленого сліду низу взуття, детальний вид виявленої на ґрунті під стіною сережки з жовтого металу. Встановлено місце виявлення трупа ОСОБА_8 , накритого шифером, де закінчуються сліди волочіння; положення трупа ОСОБА_8 ; ділянку подвір`я, де було виявлено мобільний телефон, сережку, слід взуття; оглянуто праву частину подвір`я, де виявлено сліди взуття, відро та капці з нашаруванням речовини бурого кольору; місце виявлення на ґрунті згустків речовини бурого кольору, детальний вид резинки для волосся та місце і вигляд виявленої в`язаної шапки; 
·        ухвалі слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2019 року, за результатами розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області, яким визнано правомірним огляд місця події, проведений слідчим СУ ГУНП в Житомирській області в період з 10:20 до 15:12 16 лютого 2019 року; 
·        ухвалі слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2019 року про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення огляду місця події; 
·        у письмовій заяві ОСОБА_11 від 22 лютого 2019 року, яку залучено до провадження в якості потерпілої;
·        протоколі огляду трупа ОСОБА_8 з ілюстративною таблицею до нього від 
18 лютого 2019 року;
·        висновку комісійної судово - медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_9 (експертиза за матеріалами справи) 12 червня 2019 року № 66, згідно якої, враховуючи масивність ушкоджень різного характеру шкірних покровів, магістральних судин, в тому числі наявність численних колото - різаних та різаних поранень, потерпіла відчувала сильні больові відчуття, які могли мати для неї характер особливого фізичного болю. Судово-медичних даних, які б свідчили про зміну пози трупа після смерті і за який час, а також проте, чи переміщалася потерпіла після виникнення у неї тілесних ушкоджень яких - небудь судово-медичних даних немає. Тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_9 , не суперечать обставинам та механізму виникнення, які продемонстрував підозрюваний ОСОБА_7 під час слідчого експерименту; 
·        протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 лютого 
2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , який у присутності понятих на фото під номером 2 впізнав особу як такого, що 16 лютого 2019 року приблизно о 8:00, перебуваючи на території будинку 
АДРЕСА_1 , спричинив молотком тілесні ушкодження його сусідці, а саме близько 6 ударів. Особу впізнав за загальними рисами обличчя, а саме по родимій плямі на підборідді, довгастому обличчі, а також упізнав по довгій шиї. Згідно довідки старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області як додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 лютого 2019 року, на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_7 , а також іншими доказами, визнаними судом допустимими та належними.
 
Також на підтвердження встановлених обставин суд поклав в основу вироку дані:
·        висновку судово-трасологічної експертизи від 16 липня 2019 року № 1/1-394, згідно якої, слід низу взуття, розмірами 155х122 мм, який зафіксований на гіпсовому зліпку, що вилучений 16 лютого 2019 року в ході проведення огляду місця події залишений підошвою черевика на ліву ногу, вилученого під час особистого обшуку 22 лютого 2019 року у ОСОБА_7 ;
·        висновку судово-імунологічної експертизи від 18 квітня 2019 року № 7/22, згідно якої, на представлених на експертизу штанах темно-сірого кольору, вилучених під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_7 22 лютого 2019 року, було виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за умови їх змішування;
·        висновку судово-імунологічної експертизи від 17 квітня 2019 року № 7/21, згідно якої,  на представленій на експертизу кофті біло-чорного кольору із блискавкою спереду, вилученій під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_7 22 лютого 2019 року, було виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_8 ;
·        висновку судової молекулярно - генетичної експертизи за від 3 червня 2019 року 
№ 19/10/1/141-СЕ/19, генетичні ознаки слідів крові, виявлених на зовнішній поверхні пальта, вилученого під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_7 
22 лютого 2019 року, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та зразка букального епітелію ОСОБА_7 ;
·        висновку судової молекулярно - генетичної експертизи від 13 травня 2019 року 
№ 19/10/1/145-СЕ/19, генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї ножа, вилученого 16 лютого 2019 року в ході проведення огляду місця події,є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і не містять генетичних ознак ОСОБА_7 . Генетичні ознаки слідів крові, виявленої на клинку ножа, збігаються з генетичними ознаками зразка крові 
ОСОБА_9 ;
·        висновку судової молекулярно - генетичної експертизи від 7 червня 2019 року 
№ 19/10/1/146-СЕ/19, вбачається, що генетичні ознаки клітин, виявлених на внутрішній поверхні шапки, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 ;
·        висновку судової молекулярно - генетичної експертизи від 24 липня 2019 року 
№ 19/10/1/147-СЕ/19, про те, що генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на внутрішній поверхні рукавиць, вилучених під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_7 22 лютого 2019 року, є змішаними, містять генетичні ознаки трьох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_8 та 
ОСОБА_9 , та зразка букального епітелію ОСОБА_7 .
 
Доводи засудженого ОСОБА_7 з приводу того, що він себе обмовив та невідома особа змусила його визнати винуватість визнано необґрунтованими. Колегія суддів мотивовано вказала, що критично ставиться до показань засудженого про невчинення кримінального правопорушення, вважає їх надуманими, непереконливими й такими, що спрямовані на уникнення покарання за вчинене. Обрану засудженим версію подій апеляційний суд вважав реалізацією ОСОБА_7 свого конституційного права на захист.
 
Також суд дослідив та навів у вироку дані висновку комісійної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_8 від 12 червня 2019 року № 67 та звернув увагу, що тілесні ушкодження в ОСОБА_8 не суперечать обставинам та механізму виникнення, які продемонстрував засуджений ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.
 
Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд у межах своїх повноважень встановив обставини кримінального провадження й відповідно до вимог 
ст. 374 КПК навів у вироку докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві, вчиненому щодо двох осіб - 
ОСОБА_8 й ОСОБА_9 та з особливою жорстокістю - ОСОБА_9 .
 
Отже, колегія суддів касаційного суду вважає твердження засудженого про відсутність доказів його винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні необґрунтованими. 
 
Посилання захисника на неправильну кваліфікацію дій засудженого є неспроможними з огляду на те, що суди кваліфікували дії засудженого, виходячи з сукупності доказів, які були визнані судами належними та допустимими. Так, суди взяли до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи від 12 червня 2019 року № 66 по факту смерті ОСОБА_9 , де було вказано, що потерпіла відчувала сильні больові відчуття, які могли мати для неї характер особливого фізичного болю, а також пояснення експерта ОСОБА_14 , що узгоджуються між собою.
 
Крім того, факт вбивства ОСОБА_9 з особливою жорстокістю підтверджується й тим, що ОСОБА_7 усвідомлював те що, позбавляючи ОСОБА_9 життя, навмисно завдає їй особливо фізичних та моральних страждань унаслідок заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень різними предметами і спричиняє потерпілій особливих страждань, вбивши матір ОСОБА_9 - ОСОБА_8 в неї на очах.
 
Також, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23 лютого 
2019 року ОСОБА_7 у ході експерименту, проведеного слідчим СУ ГУНП в Житомирській області за його участю, у присутності захисника ОСОБА_15 , понятих, спеціаліста та оперуповноваженого детально відтворив обставини вчинення ним вбивств. Так, ОСОБА_7 показав як ОСОБА_8 вийшла з будинку та у подвір`ї будинку він наніс їй декілька ударів по різних частинах тіла, в більшості по голові цвяходером, як на крик ОСОБА_8 вибігла з будинку ОСОБА_9 , яка побачила, що сталося, повернулася до будинку та закрила двері, але він рукою розбив вікно поруч з ними та відкрив їх. ОСОБА_9 вибігла з будинку і побігла в сторону провулку. Як він, догнавши, завів у двір та почав душити правою рукою, а потім вдарив цвяходером у горло. На крики ОСОБА_9 прийшла її матір, якій він наніс ще декілька ударів цвяходером. Після чого він заніс ОСОБА_9 на руках до будинку, де ножем, який узяв там же, заподіяв їй декілька ударів в шию, при цьому ОСОБА_9 лежала на лівому боці обличчям до нього. Вказаний ніж залишив в будинку, а цвяходер викинув за хатою. Вийшов із будинку на вулицю, перетягнув ОСОБА_8 за будинок та прикрив шифером, щоб приховати. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, загубивши у подвір`ї свою чорну шапку.
 
Також неспроможними є доводи касаційної скарги засудженого проте, що обвинувачення ґрунтується на суперечливих показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , адже вони у взаємозв`язку з іншими доказами в сукупності обґрунтовано підтверджують винуватість засудженого у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення. 
 
Суд звертає увагу, що з огляду на матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції не встановив підстав, передбачених ст. 404 КПК, для повторного дослідження доказів за результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції, погодився з оцінкою даною місцевим судом, а тому застосована ним процедура не суперечила встановлено у 
ст. 23 КПК засаді безпосередності дослідження доказів, тому необґрунтованими є доводи захисника щодо невмотивованого відхилення клопотання сторони захисту про повторне проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Апеляційним судом, при залишенні без задоволення вказаного клопотання, було взято до уваги показання експерта ОСОБА_16 , яка підтвердила висновок судової експертизи від 19 березня 2019 року № 103 та вказувала, що під час спілкування з ОСОБА_7 жодних скарг на видіння, спогади не було, поведінка останнього була нормальна, адекватна, виявляв нормальний рівень інтелекту, розладів не було, маячні не говорив. Теоретично можливо приховувати певні розлади, проте є певні невербальні ознаки в поведінці людини - міміка, жести, розлади мислення, які свідчать про наявність психічного розладу. Наявність сновидінь у людини не свідчить про психічні розлади. При проведенні експертизи ОСОБА_7 сумнівів щодо того, що він не має психічних відхилень, не було. Його поведінка була нормальною. 
 
Твердження сторони захисту щодо наявності певних психічних розладів через надання стороною обвинувачення матеріалів суд уважає необґрунтованими та такими, що спростовуються висновками вищевказаної експертизи. 
 
Доводи, викладені в касаційних скаргах засудженого та захисника невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і його особі через суворість колегія суддів уважає неспроможними з огляду на таке.
 
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
 
За правилами ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
 
Санкцією ч. 2 ст. 115 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.
 
Покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винуватого.
 
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суди врахували тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки, обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність судимостей, характеризуючі дані про особу засудженого, який неодружений, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, за місцем тримання під вартою характеризується посередньо, а також зважали на думку прокурора та потерпілої, які наполягали на суворій мірі покарання у виді довічного позбавлення волі.
 
Ураховуючи викладене, Суд погоджується з тим, що, визнавши надзвичайно високим ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 4, ч. 2 ст. 115 КК, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки покарання на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, установленим положеннями 
ст. 2 КПК.
 
Також доводи касаційних скарг засудженого й захисника та матеріали кримінального провадження не містять даних про порушення судом апеляційної інстанцій у ході розгляду провадження в частині призначення покарання норм кримінального процесуального закону, що ставило би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
 
Колегія суддів уважає, що призначене ОСОБА_7 покарання перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами вчиненого ним злочину і його особою, оскільки передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідають одне одному і загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 64, 65 КК.
 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а покарання призначене засудженому є справедливим, судові рішення стосовно ОСОБА_7 слід залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника -без задоволення.
 
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
 
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_7  залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника - без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                      ОСОБА_3