ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/2463/23 пров. № А/857/6973/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                 Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року (суддя –Кузан Р.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії,-

                                                       ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 у лютому 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФУ у Львівській області), в якому просив:зобов`язати ГУПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену частину його пенсії в 2018 та 2019 роках з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, перерахованої із 01.01.2018 року, а також із 01.04.2019 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 року у справі № З80\25997\21. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач з 01.01.2018 провів перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), проте з 01.01.2018 по 31.12.2018 виплата склала 50% підвищення пенсії, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% підвищення до пенсії. Аналогічні дії були здійснені відповідачем і при перерахунку пенсії позивачу із 01.04.2019, здійсненого 01.03.2022 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 року у справі № З80\25997\21. На підставі викладеного, вважає зазначені дії відповідача протиправними та такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити повністю.
          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФУ у Львівській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченою Постановою № 103, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язаноГУПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченою Постановою № 103, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погодившись із ухваленим судовим рішенням фактично в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин та предмет спору та рішення суду не відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду у даній категорії справ. Вважає, що має право на отримання пенсії, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018. Зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №520/1001/19, від 21.12.2022 у справі №520/2826/19, від 23.03.2023 у справі №520/2020/19.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Як видно з перерахунку пенсії від 01.05.2018 позивачу із 01.01.2018 була встановлена пенсія у розмірі 4348,50 грн. Підвищення пенсії склало 2465,30грн. Протягом 2018 року позивачу щомісячно виплачувалось підвищення до пенсії в розмірі 50%, що склало 1232,65 грн, а протягом 2019 року – 75%, що склало 1848,98 грн, тобто пенсія виплачувалася не в повному розмірі, в якому була призначена із 01.01.2018.
Як видно із перерахунку пенсії ОСОБА_1 із 01.09.2022 та розрахунку на доплату і виплату пенсії, здійснених на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 у справі №380/25997/21, за період квітень 2019 року – грудень 2019 року перерахунок пенсії позивачу за вказаний період часу було також проведено із застосуванням показника 75% суми підвищення пенсії.
Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини суд дійшов висновку, що з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частин першої, другої четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Частина вісімнадцята статті 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Згідно із частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постанова Кабінету Міністрів України № 704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до пункту 1 якої (чинного на час здійснення перерахунку пенсії) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Пунктом 2 цієї ж постанови передбачено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:
з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Отже, з набранням чинності Постановою № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців на підставі статті 63 Закону № 2262-XII та пункту 4 Порядку № 45 позивачка отримала право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови № 103.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
14 серпня 2019 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності 04 вересня 2019 року.
Зазначеною постановою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, визнано постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» протиправною та нечинною повністю.
За змістом частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Таким чином, в силу приписів частини другої статті 265 КАС України пункти 1, 2 Постанови № 103, зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 та Постанова № 804 втратили чинність з 05 березня 2019 року та з 31 березня 2020 року відповідно.
За змістом статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами пункти 1, 2 Постанови № 103, зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 та Постанова № 804 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.
Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, в яких суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.
Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.
Така правова позиція була в черговий раз підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19 (провадження 11-325апп21).
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Отже, з огляду на сталу практику Верховного Суду у цій категорії спорів та беручи до уваги правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суд у цій справі враховує правову позицію, яка є останньою у цій категорії спорів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01 січня 2018 року на підставі Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії саме з 01 січня 2018 року, а не з моменту набрання з 05 березня 2019 року законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 280/2771/22, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню судом при вирішенні спірних правовідносин.
Апеляційний суд встановив, що від 01.05.2018 позивачу із 01.01.2018 була встановлена пенсія у розмірі 4348,50 грн. Підвищення пенсії склало 2465,30грн. Протягом 2018 року позивачу щомісячно виплачувалось підвищення до пенсії в розмірі 50%, що склало 1232,65 грн, а протягом 2019 року – 75%, що склало 1848,98 грн, тобто пенсія виплачувалася не в повному розмірі, в якому була призначена із 01.01.2018. Як видно із перерахунку пенсії ОСОБА_1 із 01.09.2022 та розрахунку на доплату і виплату пенсії, здійснених на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 у справі №380/25997/21, за період квітень 2019 року – грудень 2019 року перерахунок пенсії позивачу за вказаний період часу було також проведено із застосуванням показника 75% суми підвищення пенсії.. Указана обставина відповідачем, який належним чином повідомлений про наявність спору у цій частині, не заперечується.
Беручи до уваги наведені вище висновки Верховного Суду, суд констатує, що такі дії відповідача у межах спірних правовідносин не відповідають критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправними.

Тож суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог повністю у такий спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року включно, а також із 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі № З80\25997\21з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для повного задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року в справі №380/2463/23- скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року включно, а також із 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі № З80\25997\21 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш