КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                                  Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9391/2023                                                                   
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                             Справа № 760/9009/22
 
07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
за участю секретарів 
судового засідання   - Осадченко І.В., Смолко А.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Жовноватюк В. С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмови у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії,-
 
в с т а н о в и в:
 
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмови у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2005 року, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення м.Стаханов, довідкою МСЕК №0091982 від 16 лютого 2005 року.
У листопаді 2014 року, після початку Антитерористичної операції на сході України, він разом з дружиною ОСОБА_2 вимушено покинули місце проживання в Луганській області, м.Стаханов (після зміни місто Кадіївка) та переїхали в м.Київ, де зареєструвалися, як внутрішньо-переміщені особи, за адресою:  АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської РДА від 22листопада  2016 року №1174 та від 22 листопада 2016 року №1173. Проживають вони  з дружиною за цією адресою більше п`яти років на підставі договору оренди, укладеного з власником вказаної квартири в усній формі.
Зазначав, що у лютому 2022 року він звернувся до Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою про взяття на квартирний облік, з відповідними документами, що передбачені Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року N 470, в редакції від 24 травня 2022 року.
Листом Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-3655 від 31 травня 2022 року йому було відмовлено у постановці на квартирний облік з обгрунтуванням, що підстав для зарахування на квартирний облік немає, оскільки він в м.Києві не зареєстрований.
Таку відмову Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у постановці на квартирний облік він  вважає незаконною, оскільки він має статус інваліда війни та ще з сім`єю мають статус внутрішньо-переміщених осіб.  
Посилаючись на те, що відповідно до Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік у випадках і в порядку, встановлюваних Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української PCP, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання (ч.1 ст.36), а згідно з пунктом 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни  надана пільга щодо позачергового забезпечення житлом, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі, за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати дії Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації про відмову у зарахуванні на квартирний облік, що оформлено листом від 31 травня 2022 року №108-3655, незаконними; зобов`язати Солом`янську районну в м.Києві державну адміністрацію зарахувати його з сім`єю на квартирний облік.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмову у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Зобов`язано Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію повторно розглянути питання про взяття на квартирний облік ОСОБА_1  (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із сім`єю: дружиною  ОСОБА_2 на квартирний облік, з урахуванням наведених у мотивувальній частині рішення обставин.
В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - Єрко Наталія Петрівна подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмови у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення пункту 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщені, в УРСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила), оскільки, відповідно до поданих документів, ОСОБА_1 з дружиною - ОСОБА_2 в місті Києві не зареєстровані, а мають реєстрацію в м. Стаханов Луганської області.
До того ж, застосовуючи до спірних правовідносин пункт 18 Правил, суд першої інстанції не врахував, що внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 Правил, крім заяви про взяття на квартирний облік, подають довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення або копію довідки про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. У позивача вищевказана довідкавідсутня, про що вказують матеріали справи.
Вважає, що  Солом`янська районна в м.Києві державна адміністрація правомірно відмовила в зарахуванні на квартирний облік позивача, скільки його статус:  інвалід II групи, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, не відповідає всім ознакам внутрішньо переміщеної особи у розумінні підпункту 8 пункту 13 Правил.
Звернула увагу на те, що зазначені судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення обставини про те, що відповідач Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація на день ухвалення рішення не скористався своїм правом на подання відзиву на позов не відповідає дійсності, оскільки 21 серпня 2022 року Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація на адресу суду рекомендованим листом з повідомленням надіслала відзив на позовну заяву та клопотання в порядку статті 279 ЦПК України (копії фіксальних чеків додаються).
У визначений ухвалою апеляційного суду строк, позивач  ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції  представник відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталія Петрівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сафіна Фаріде Фаатівна проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили сили залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи,  вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена з 01 лютого 2005 року, причиною інвалідності є травма, пов`язана з виконанням обов`язку військової служби, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2005 року, виданого управлінням праці та соціального захисту населення м.Стаханов, довідкою МСЕК №0091982 (а.с. 11, 20).
Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване по АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).
Відповідно до довідки Управління праці соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 3009001174 від 25 листопада 2014 року та довідки Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 50 від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 перебуває з 25 листопада 2014 року по теперішній час на обліку в Управлінні соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.13, 15).
Фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської РДА від 22 листопада  2016 року №1174 (а.с. 17).
17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, зареєстрована за № 36  18 лютого 2022 року, про зарахування його на квартирний облік при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації з сім`єю у складі 2 осіб: у тому числі, ОСОБА_2 - дружина, по категорії особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ група. Підстава - пункт 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(а.с. 67, 68).
Листом №108-3655 від 31 травня 2022 року Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 № 470 (далі - Правил), на квартирний облік беруться громадяни, потребуючі поліпшення житлових умов, які постійно проживають, а також зареєстровані у даному населеному пункті. Згідно з пунктом 13 Правил, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. В підпункті 8 пункту 13 Правил передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, визначених абзацами першим та четвертим пункту 1 статті 10, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, визначених у статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією відповідно до поданих документів встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в м. Стаханов, Луганської області.
Враховуючи вищезазначене, Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація цим же листом проінформувала ОСОБА_1 про те, що підстав для зарахування його на квартирний облік немає, оскільки він в місті Києві не зареєстрований (а.с. 12).
Звертаючись до суду з даним позовом у порядку цивільного судочинства,позивач ОСОБА_1 вважав відмову Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у постановці його на квартирний облік незаконною, посилаючись, зокрема на те, що згідно з пунктом 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни надана пільга щодо позачергового забезпечення житлом, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі, за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.
Суд першої інстанції вважав, що такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
У порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у чинній редакції).
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг(пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
До справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Отже, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1  проходив військову службу, є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена з 01 лютого 2005 року, причиною інвалідності є травма, пов`язана з виконанням обов`язку військової служби, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2005 року, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення м.Стаханов, довідкою МСЕК №0091982 (а.с. 11, 20).
Звертаючись 17 лютого 2022 року із заявою до Голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, яка зареєстрована за № 36  18 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , як на підставу зарахування його та ОСОБА_2 (його дружини) на квартирний облік при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації до категорії особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ група, посилався на пункт 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 67, 68).
Відповідно до пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи з інвалідністю та прирівняні до них особи мають пільги на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Обґрунтовуючи позов, зокрема, положеннями  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач ОСОБА_1 у цій справі оскаржив дії відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, яка листом №108-3655 від 31 травня 2022 року відмовила у реалізації його права на отримання соціальної гарантії (пільги) у вигляді позачергового забезпечення житлом, яка передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з проходженням військової служби.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Отже, військова служба є різновидом служби публічної, а тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема, з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19, провадження № 14-62цс20, дійшла висновку, що спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг), тому такі спори необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи те, що спір у справі, що переглядається, пов`язаний з реалізацією позивачем права на отримання соціальної гарантії (пільги) у вигляді позачергового забезпечення житлом, яка передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з проходженням військової (публічної) служби, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Проте, суд першої інстанції, у порушення вищевказаних положень закону, не звернув уваги на те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності  житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 359/10656/18, провадження № 61-11574св20, від 14 вересня 2022 року у справа № 331/3641/21, провадження № 61-5521св21, від 09 листопада 2022 року у справі № 336/4583/21, провадження № 61-7337св22.
Таким чином, суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.
Як передбачено частиною 4 статті 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги - частина 2 статті 377 ЦПК України.
Установивши, що справа за поданим позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмови у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів апеляційного суду, не обговорюючи питання правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшла висновку про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам статті 263 ЦПК України та його ухвалення з порушенням норм процесуального права, що має наслідком скасування судового рішень із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга представника відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни підлягає частковому задоволенню, а судове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року скасуванню із закриттям провадження у справі.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду роз`яснює позивачеві про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції адміністративного суду та наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконною відмови у постановці на квартирний облік та зобов`язання вчинити дії закрити.
Повідомити   ОСОБА_1 про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції адміністративних судів.
Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 13 вересня  2023 року.  
            Головуючий                                            Судді: