справа № 757/28396/22-ц                                 головуючий у суді І інстанції Матійчук Г.М.
провадження № 22-ц/824/7119/2023               суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 липня 2023 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Лобоцької В.П.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, -
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним односторонній правочин про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні ОСОБА_1 шляхом розірвання ділових відносин / розірвання договору і закриття рахунків, що вчинений АТ КБ «ПриватБанк» на підставі рішення від 26 квітня 2022 року відповідно до повідомлення № 20.1.0.0.0/7-220427/208 від 27 квітня 2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що листом АТ КБ «ПриватБанк» від 27 квітня 2022 року позивачу повідомлено про те, що Банком на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління Національного банку України від 19 травня 2020 року № 65, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 26 квітня 2022 року прийнято рішення про відмову від підтримання ділових/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману банк. Внаслідок прийнятого рішення про відмову, достроково за ініціативою банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/ депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/ депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. Запропоновано протягом 30 днів від дня відправлення цього повідомлення звернутись у відділення банку із заявою про перерахування залишків коштів на рахунках на рахунок в інший банк. Позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права дії АТ КБ «Приватбанк» щодо відмови від підтримання ділових відносин, відмови в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин, розірвання договорів і закриття рахунків, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує про те, що оскаржуване рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було доведено та надано належних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача. У рішенні зазначено, що позивач посилається лише на неправомірні дії відповідача щодо припинення ділових відносин, однак будь-яких доказів, що позивача було неправомірно віднесено до категорії ризикових не надано. Позивач вказує, що ним були надані документи щодо підтвердження тривалих договірних відносин із банком, а також про припинення їх останнім в односторонньому порядку за відсутності будь-яких правових підстав, без жодних пояснень та доказів. При цьому, щоб спростувати неправомірність рішення банку щодо віднесення позивача до категорії ризикових, потрібно встановити підстави для прийняття банком такого рішення. Однак, відповідач не навів жодних правових підстав, а також не вказав сукупності критеріїв для встановлення йому неприйнятно високого ризику. Доведення існування підстав для встановлення неприйнятно високого ризику є обов`язком саме відповідача, як особи, яка є ініціатором припинення договірних відносин, що цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року зобов`язано відповідача надати докази, що підтверджують наведені у повідомленні банку підстави для припинення договірних відносин, в тому числі щодо сукупності критеріїв, передбачених законодавством та внутрішніми документами банку. Однак, відповідач не надав жодних документів та інформації на підтвердження правомірності свого рішення про припинення договірних відносин. Не заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції про те, що ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей є самостійною підставою для розірвання ділових відносин, оскільки оскаржуване рішення про припинення договірних відносин було прийнято банком саме за сукупності п`яти чинників. Отже, такі доводи суду ґрунтуються виключно на його припущеннях.   
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» вказує про те, що з метою недопущення порушення законодавства з питань фінансового моніторингу, уникнення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, доведення позиції відповідача для захисту своїх прав та інтересів, АТ КБ «ПриватБанк» заявляв клопотання перед судом про закритий розгляд справи з викликом сторін та огляд доказів без долучення таких до матеріалів справи, а саме: висновку Напрямку «Фінансовий моніторинг» АТ КБ «ПриватБанк» відносно ОСОБА_1 від 26 квітня 2022 року. Однак, ухвалою суду першої інстанції банку відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання. Відповідач вказує, що під час аналізу діяльності позивача на підставі наявних документів та відомостей встановив позивачу неприйнятно високий ризик, у зв`язку із чим прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин із позивачем. Таким чином, приписи Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», як норми спеціального закону, та погоджені сторонами умови договору банківського обслуговування, прямо наділяють банк правом та навіть обов`язком відмовитися від ділових відносин з клієнтом з неприйнятно високим ризиком та розірвати договір, що також кореспондується і з положеннями ст. 651, 1075 ЦК України. Зазначене підтверджується і судовою практикою в аналогічних спорах, зокрема постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 квітня 2019 року у справі № 910/1555/18. Крім того, за результатом проведеного аналізу фінансових операцій, діяльності, інформації про клієнта ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» було встановлено, що діяльність клієнта є підозрілою. Як наслідок, в зв`язку з наявністю підстав вважати, що обслуговування позивача, характер або наслідки його фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, щодо ОСОБА_1 прийнято рішення про встановлення неприйнятно високого рівня ділових відносин та відмову від ділових відносин шляхом розірвання договору та закриття рахунків. При цьому, банки не обмежені в інформації та документах, які вони вважають необхідними для витребування від клієнтів для виконання вимог фінансового моніторингу. Тому доводи позивача про неможливість надання певних документів чи інформації є безпідставними та не ґрунтуються на чинному законодавстві. Окрім того, позивач 20 березня 2022 року надав на адресу банку лише частину витребуваних документів. Отже, з усього вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 не доведено порушення його прав, інтересів з боку АТ КБ «ПриватБанк», а тому позов не може бути задоволений судом. Розголошення, в тому числі і позивачу, визначених АТ КБ «ПриватБанк» заходів належної перевірки клієнтів для моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнтів призведе до можливого уникнення особою процедури фінансового моніторингу та вивчення такою особою відповідних критеріїв. Аналогічно, особі, відносно якої встановлено неприйнятно високий ризик не може бути розголошено відповідне рішення, як і мотиви прийняття рішення. Зазначене також спростовує безпідставні пояснення позивача щодо не ознайомлення його Банком з внутрішніми документами фінансового моніторингу. Відповідач також вказує, що ОСОБА_1 після отримання листа відповідача про розірвання договорів та закриття рахунків № 20.1.0.0.0/7- 220427/208 від 27 квітня 2022 року, 19 травня 2022 року звернувся до відділення AT КБ «ПриватБанк» із заявою про перерахування залишків коштів та закриття рахунків. Таким чином, позивач своїми діями схвалив в розумінні ст. 241 ЦК України спірний односторонній правочин про припинення правовідносин між сторонами. Отже, враховуючи все вищезазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною та спрямованою на примушення банку до порушення законодавства про фінансовий моніторинг, а, відтак, апеляційна скарга не може бути задоволена судом.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у договірних відносинах із АТ КБ «ПриватБанк».
Листом від №20.1.0.0.0/7-220317/2907 від 17 березня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» на підставі п. 4-5 ч. 2 ст. 8 та ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» звернувся до ОСОБА_1 з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи на підставі яких ним здійснювалися операції, починаючи з 01 січня 2022 року, по належних йому рахунках/картках, зокрема:
- інформацію/документи щодо визначення фінансового стану, джерела походження коштів: декларація про майновий стан і доходи з відміткою контролюючого органу України про її отримання (для податкових резидентів України); декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; довідка Державної фіскальної служби України про суму сплачених податків з доходів фізичної особи, довідка про доходи;
-  опис характеру та економічної суті проведених операцій по картках;
- інформацію та підтверджуючі документи щодо джерел походження коштів, які були перераховані на карткові рахунки;
- інформацію (документи) про подальший рух коштів (з якою метою перераховували кошові кошти на платформу Binance, з наданням підтверджуючих документів співпраці з Binance);
- надати договір з біржею Binance та виписки по особистому рахунку за період з 01 січня 2022 року по теперішній час, з розшифровкою руху коштів та ідентифікаційні данні з особового кабінету Binance (а.с. 12-13).
20 березня 2022 року ОСОБА_1 на виконання листа №20.1.0.0.0/7-220317/2907 від 17 березня 2022 року направив АТ КБ «ПриватБанк» виписку угод онлайн платформи Binance на 6 арк., довідку про доходи та податки ТОВ «Кострижівський комбінат будівельних матеріалів», довідку про доходи та податки ТОВ «ТІЛЛІТ УКРАЇНА» (а.с. 15-23).
Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що Банком на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління Національного банку України від 19 травня 2020 року №65, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 26 квітня 2022 року прийнято Рішення про відмову від підтримання ділових/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору у зв?язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману банк. Внаслідок прийнятого рішення про відмову достроково за ініціативою банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/ депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/ депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. Запропоновано протягом 30 днів від дня відправлення цього повідомлення звернутись у відділення Банку із заявою про перерахування залишків коштів на рахунках на рахунок в інший банк (а.с. 28-29).
19 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про перегляд рішення про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору (а.с. 24-25).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частинами першою та третьою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з пунктами 3 та 4 частини другої статті 1075 ЦК України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка, зокрема, у випадках, у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 1075 ЦК України банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку; за наявності підстав, передбачених Законом № 361-ІХ. Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує про те, що Листом від №20.1.0.0.0/7-220317/2907 від 17 березня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» на підставі п. 4-5 ч. 2 ст. 8 та ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» звернувся до нього з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи на підставі яких ним здійснювалися операції, починаючи з 01 січня 2022 року, по належних йому рахунках/картках.
20 березня 2022 року ОСОБА_1 на виконання листа № 20.1.0.0.0/7-220317/2907 від 17 березня 2022 року направив АТ КБ «ПриватБанк» виписку угод онлайн платформи Binance на 6 арк., довідку про доходи та податки ТОВ «Кострижівський комбінат будівельних матеріалів», довідку про доходи та податки ТОВ «ТІЛЛІТ УКРАЇНА».
Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 27 квітня 2022 року позивачу повідомлено про те, що Банком на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління Національного банку України від 19 травня 2020 року №65, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 26 квітня 2022 року прийнято рішення про відмову від підтримання ділових/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману банк.
Згідно із пунктом 39 частини першої статті 1 Закону № 361-ІХ (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) неприйнятно високий ризик - це максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 361-ІХ суб`єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, є банки.
За частиною шостою статті 11 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі:
- якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;
- встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей;
- подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу;
- виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою;
- якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.
Тобто, банк зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.
Водночас вказана стаття не свідчить про те, що наявність однієї з підстав розірвання ділових відносин - ненадання документів, виключає існування         іншої - встановлення неприйнятно високого рівня ризику.
Аналогічний за змістом висновок міститься в постанові Верховного Суду                   від 21 листопада 2022 року в справі № 757/35987/20-ц (провадження                             № 61-1659св22).
При цьому, Законом № 361-ІХ чітко передбачено випадки, коли факт ненадання документів зумовлює обов`язок суб`єкта первинного фінансового моніторингу встановити клієнту неприйнятно високий рівень ризику, зокрема, за приписами частини шостої статті 7 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.
Отже, в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів.
Водночас, право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.
Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду                        від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19 та від 20 січня 2022 року у справі                 № 910/18504/20.
Так, приписи статті 15 Закону 361-ІХ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, зокрема шляхом розірвання договорів, а тому у спірних правовідносинах, пов`язаних з фінансовим моніторингом, пріоритетним є застосування норм спеціального закону, до чого власне і відсилає пункт 3 частини другої статті 1075 ЦК України. При цьому, банк зобов`язаний підтвердити існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику.
В даному випадку, апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено належним чином правові підстави для встановлення ОСОБА_1 неприйнятно високого ризику. Матеріали справи таких доказів не містять. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник АТ КБ «Приватбанк» не змогла навести суду наявність конкретних обставин, які б надавали банку підстави для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику. При цьому, представник банку посилався на неможливість надання внутрішніх документів банку, які містять інформацію з обмеженим доступом.
При цьому, представник банку не звернув уваги, що зазначена інформація від банку судом не вимагалась.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду від  22 грудня 2022 року у справі № 757/57487/20, обов`язок підтвердження існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику, лежить саме на банку.
Посилання банку на висновок свого внутрішнього розслідування, який не може бути розголошений, без наведення конкретних обставин, які свідчать про наявність таких підстав, є недостатнім.
Відтак, апеляційний суд проходить до висновку про недоведеність банком існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику з огляду на те, що банк не надав доказів на підтвердження обґрунтованості підстав вважати, що позивач вчиняв платіжні операції, які містять ознаки здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу та наражає на ризик застосування до банку відповідних заходів впливу, зокрема, з причин незаконності джерел походження цінних паперів та(або) коштів, інших його активів або прав на такі активи, а також не довів наявності у банківських операціях позивача ознак відмивання доходів.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надав запитувані відповідачем документи та інформацію в можливому на момент витребовування обсязі.
При цьому, позивач повідомив банк, що надання довідки ДФС України про його доходи  за перший квартал 2022 року є неможливим, оскільки  станом на 17 березня 2022 року така довідка ще не сформована в ДФС, що є загальновідомою інформацією. У відповідності до вимог  п. 179.2 ст. 179 ПК України обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо платник податку отримував доходи виключно від податкових агентів. Позивач повідомив банк, що він отримував доходи виключно за місцем свого офіційного працевлаштування, довідки про що надав. Всі доходи нараховані йому  перераховувались на його рахунки  в АТ КБ «Приватбанк», а, отже, відповідачу була доступна інформація про розмір виплачених позивачу доходів.
Як було зазначено вище, за частиною шостою статті 11 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вказуючи на не надання позивачем запитуваної інформації,  банк не довів, що така інформація була наявна у позивача на момент надання запиту (довідка з ДФС України), що запитуваної інформації немає у розпорядженні банку (надані довідки  про заробітну плату з місця роботи позивача, яка як повідомив останній банку перераховувалась виключно на рахунки АТ КБ «Приватбанк).
Також, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду жодного доказу,  що надана у відповідності до ст. 11 Закону 361-ІХ інформація недостатня для здійснення належної перевірки і позивач, маючи в наявності додаткову запитувану інформацію, не надав її банку.
АТ КБ «Приватбанк» зазначеного не спростував, а посилався лише на реалізацію ним свого права на припинення договірних відносин із позивачем відповідно до Закону № 361-ІХ.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення в цій частині нового рішення по суті вимог позивача.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви за вимогу немайнового характеру позивач сплатив 992,40 грн. судового збору. При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено 1 488,60 грн. судового збору. В загальному розмірі при подачі позовної заяви та апеляційної скарги позивачем сплачено 2 481 грн. судового збору.
Оскільки апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності підстав до задоволення позову, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь у зазначеному розмірі, а саме у розмірі 2 481 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
П О С Т А Н О В И В:
          
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним одностороннього правочину задовольнити.
Визнати недійсним односторонній правочин про відмову від підтримання ділових відносин (відмову в обслуговуванні) ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), шляхом розірвання ділових відносин (розірвання договору і закриття рахунків), що вчинений Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ: 14360570) на підставі рішення від 26  квітня 2022 року, відповідно до повідомлення № 20.1.0.0.0/7-220427/208 від 27 квітня 2022 року.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код - 14360570, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 14 липня 2023 року.

Головуючий                                                                            Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                          Кашперська Т.Ц.
                                                                
 Яворський М.А.