УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4245/21 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія 42 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М., 

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №285/4245/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Новоград-Волинського  районного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 23 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №214160, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 5000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Позивач вказує, що набув право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги, який був укладений між ним та ТОВ « Мілоан» 30 листопада 2018 року. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, на момент набуття права вимоги за цим кредитним договором загальний розмір заборгованості становив 14560 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 5000 грн., а заборгованість за відсотками визначена у сумі 5410 грн. Окрім того, відповідачка зобов`язана сплатити пеню у розмірі 3000 грн. та 1500 грн. комісійних нарахувань.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 14560 грн. 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №214160 від 23 серпня 2018 року у розмірі 10650 грн. та 1660 грн. 51 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що предметом спірного кредитного договору був саме фінансовий кредит, й станом на 23 серпня 2018 року Законом України « Про електронну комерцію» не була передбачена можливість укладення договору про надання фінансової послуги у електронному вигляді.
Вирішуючи спір, суд не застосував положення Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», а також Закону України « Про електронну комерцію». Отже, суд не визначився із характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягали застосуванню.
Вважає хибним висновок суду про підписання нею вказаного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, адже у наданих позивачем примірниках кредитного договору та заяви-анкети відсутній її підпис. Звертає увагу на те, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором може прийматися як законний спосіб підписання електронного правочину лише в тому випадку, коли він відповідає критеріям та вимогам, встановленим Законом України « Про електронний цифровий підпис». Оскільки вказаний Закон не містить положень про можливість підписання договору за допомогою СМС- повідомлення, тобто способом, про який зазначає позивач, відтак такий спосіб підписання правочинів суперечить спеціальному законодавству й не може бути застосований у спірних правовідносинах.
Отже, вказаний кредитний договір не є укладеним й відсутні підстави для стягнення заборгованості.
Окрім того, матеріали справи не містять доказів надання їй кредитних коштів.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2018 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №214160 про надання відповідачці коштів на умовах фінансового кредиту у розмірі 5000 грн., строком на 30 днів, до 22 вересня 2018 року, зі сплатою 645.00 відсотків річних.
Умовами договору також передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 1150 грн.
Окрім того, згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 договору у разі прострочення зобов`язань щодо повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник, починаючи з дня, наступного за днем спливу терміну ( дати), вказаного в підпункті 1.4 цього договору, зобов`язаний сплатити на користь товарисва пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми грошових зобов`язань позичальника за цим договором.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети у особистому кабінеті на сайті miloan.ua. (підпункт 2.1 пункту 2 договору).
Пунктом 6 вказаного договору також зазначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua.
Відправляючи через сайт або через телефон у порядку, визначеному в Правилах, заяву про надання кредиту, позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладання цього договору. Договір у електронній формі розміщується в особистому кабінеті позичальника або надсилається товариством на електронну пошту позичальника. Додаткове підтвердження згоди позичальника на укладання кредитного договору може відбуватися із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається товариством електронним повідомленням ( SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує його для підписання кредитного договору в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Використання позичальником коштів ( переказ, зняття готівки тощо), отриманих ним від товариства, в будь-якому випадку, незалежно від способу висловлення згоди на укладення цього кредитного договору, свідчить про безумовне прийняття позичальником пропозиції товариства укласти кредитний договір та укладення цього кредитного договору.
Наявна в матеріалах справи довідка про ідентифікацію містить інформацію про те, що 23 серпня 2018 року ТОВ « Мілоан» на номер телефону ОСОБА_1 відправлено одноразовий ідентифікатор 5325. 
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора.
23 серпня 2018 року кредитні кошти у розмірі 5000 грн. були перераховані на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №791855346 від 23 серпня 2018 року.
В судовому засіданні також встановлено, що 30 листопада 2018 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « Фінансова компанія « Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №17-МЛ, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги свідчить про те, що станом на 30 листопада 2018 року заборгованість за цим договором становила 14560 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 5000 грн., заборгованість за відсотками становить 5410 грн. 51 коп., заборгованість зі сплати комісійних обчислена у розмірі 1150 грн., а заборгованість за пенею визначена у сумі 3000 грн.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
       Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
       Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
       Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України.
       Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
       У ст. 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України " Про електронну комерцію).
       Частиною 5 статті 11 Закону України " Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір ( оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
       Положеннями статті 12 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України " Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
       Вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 
       Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 5000 грн., які були перераховані на її платіжну картку.
       Доводи апеляційної скарги про те, що Законом України « Про електронний цифровий підпис» не передбачено можливість підписання договору за допомогою СМС-повідомлення, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону України №2155-VIII від 5 жовтня 2017 року, та його дія не поширюється на спірні правовідносини.
       Таким чином, колегія суддів погоджується з висновкому суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 5000 грн., а також заборгованості за відсотками у сумі 1500 грн. 51 коп., 1150 грн. комісійних нарахувань та 3000 грн. пені .
       В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог,- без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: