ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 689/2153/23
Провадження № 33/4820/556/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., з участю секретаря судового засідання Савчук Н.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Теліцина Анатолія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференції з Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області, апеляційну скаргу захисника - адвоката Теліцина Анатолія Миколайовича на постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2023 року, – 

в с т а н о в и в :
Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, водія військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, - 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. 
За постановою судді, 11 серпня 2023 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Молодіжній в с. Скаржинці Хмельницького (Ярмолинецького) району керував автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з постановою судді захисник – адвокат Теліцин А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на фальсифікованих працівниками поліції доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Теліцина А.М. на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Із змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу виявляла ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3).
Так, обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11 серпня 2023 року, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного закладу, повністю стверджується, жодним чином, не спростованими даними відеозапису подій з яких вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с. 5). 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 , заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.
Доводи про те, що працівниками поліції було безпідставно зупинено автомобіль ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки Указом Президента України в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час, а пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
Так, як вбачається із матеріалів провадження, транспортний засіб марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. В ході розмови, виявилось, що водій перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, однак, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
За таких обставин, під час воєнного стану та здійснення активних військових дій в державі, на переконання апеляційного суду поліцейські мали право зупинити автомобіль ОСОБА_1 та, вчинивши такі дії, жодним чином, не порушили його прав та законних інтересів.
На переконання суду, чинне законодавство не позбавляє працівників поліції права на вибіркове зупинення та перевірку транспортних засобів під час військового стану.
Твердження сторони захисту про те, що з відеозапису не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, а отже такі є видуманими, не заслуговують на увагу, оскільки 11 серпня 2023 року працівниками поліції встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Сторона захисту, натомість, не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.
Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , в матеріалах справи не встановлено. 
Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_1 , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП. 
Тому твердження сторони захисту, що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Посилання сторони захисту на відсутність у протоколі посилання на технічний прилад, за допомогою якого здійснювався відеозапис, а також на його недопустимість, оскільки такий проведений з порушенням принципу безперервності, не свідчить про його неналежність та недопустимість, так як із даних відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовився. 
З аналогічних підстав, жодним чином, не спростовує обставин відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не звільняє його від встановленої законом відповідальності, твердження сторони захисту стосовно незалучення двох свідків під час складання протоколу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Як вбачається із матеріалів провадження, під час пропонування ОСОБА_1 працівниками поліції проведення огляду на стан сп`яніння, останніми застосовувались технічні засоби відеозапису, диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи. За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час даної події.
Відеофіксація подій, як доказ вини ОСОБА_1 , був правильно оцінений суддею, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, в сукупності з іншими доказами у справі, та не спростовує винуватості останнього у вчиненому. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснювали права  ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, не є, відповідно до вимог чинного законодавства, беззаперечною підставою для скасування постанови судді першої інстанції. Разом з тим, такі права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, в тому числі право мати захисника, були забезпечені останньому в процесі судового розгляду. 
Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд на увагу суду не заслуговують, оскільки форма направлення на огляд водія в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з даних відеозапису події, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, в тому числі і в закладі охорони здоров`я. За таких умов, підстав для складання даного направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у поліцейських не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було повідомлено назву закладу охорони здоров`я, куди мав направлятися водій для проходження огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, а тому суддя не вправі надавати оцінку вказаному.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи. 
За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, –

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката Теліцина Анатолія Миколайовича – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                Сергій БОЛОТІН