П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/10847/23	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 28.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - 

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.
27.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від  19 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач, посилаючись на ч.3 ст.143 КАС України, зазначив, що не подання позивачкою доказів понесених витрат та детального розрахунку до ухвалення судом першої інстанції рішення є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат. В свою чергу, порушення строків, або порядку такого звернення є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, за приписами частини 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частина 7 ст.139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів:  акт приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором №7/23 від 28.02.2023 року про надання правничої 
(правової) допомоги від 23.07.2023 року, платіжну інструкцію №Р24А1070472092D3952, Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №7/23 від 28.02.2023 року.
З вищенаведених документів вбачається, що адвокатом Шовкуном С.І. надані такі послуги: перша усна консультація 1 лютого 2023 року щодо можливості судового, або позасудового врегулювання спору, кількість годин 1, вартість 1000 грн.; складання та направлення адвокатського запиту, кількість годин 1, вартість 2000 грн.; аналіз документів, у т.ч. й отриманих у відповідь на адвокатський запит (32 арк), кількість годин 6, вартість 3000 грн.; друга усна консультація 21.03.2023 року, кількість годин 1, вартість 1000,00 грн.; складання та направлення до суду позовної заяви (у тому числі й час перебування у відділенні Укрпошти), кількість годин 6, вартість 10  000 грн. Загальна вартість наданих послуг адвокатом 17 000 грн.
Водночас, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.
Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.
З огляду на вказане у суду апеляційної інстанції наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корегулюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.
Крім того, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного суду від 30.09.2020 року у справі № 201/14495/16-ц.
В свою чергу, колегія суддів визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.
Судова колегія враховує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката. Більш того,  розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без особистої участі представника.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачкою не було оскаржено додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду  від  19 липня 2023 року про стягнення судових витрат та не надано зауважень щодо визначеної судом першої інстанції суми правничої допомоги, яка підлягає стягненню.
Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що розмір судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, визначений судом 1-ї інстанції у сумі 2000 гривень є співмірним.
Апеляційний суд також відхиляє посилання апелянта на ч.3 ст.143 КАС України, оскільки по-перше, позивач у позовній заяві зазначила про відшкодування судових витрат, по-друге, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим судові дебати взагалі не проводились.
Більш того, заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат подано позивачем 24.07.2023 року, тобто у межах 5-денного строку після ухвалення рішення суду, що відповідає вимогам ч.7 ст.139 КАС України.
На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		І.П. Косцова	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    В.О. Скрипченко