КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 759/15500/13-ц                                                                        Головуючий у суді І інстанції: П`ятничук І.В.
провадження №22-ц/824/13635/2023                                                      Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2023 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Музичко С.Г., Гаращенка Д.Р.,
секретар судового засідання: Максимук Л.С., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Чубаренка Олександра Олександровича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колет»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
21.07.2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просив поновити їй пропущений строк для подачі скарги на постанову винесену старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Чубаревич О.О. від 18.03.2016 року в зв`язку з його пропуском по поважній причині; визнати неправомірною та скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РКУЮ у м. Києві Чубаревим О.О. від 18.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 на виконання виконавчого листа № 759/15500/13 виданого 27.05.2015 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення боргу у розмірі 1362755,17 грн.
Скарга обгрунтована тим, що 27.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 759/15500/13-ц на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва, яким вирішено: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмежені відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968) борг у розмірі 170 090,85 доларів США, що за курсом НБУ станом 28.08.2013 р. року становить 1 359 536 грн 17 коп. та 3 219 грн сплачений судовий збір, а всього 1 362 755 грн 17 коп.».
17.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_2).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2022 року скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 року, заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П., ТОВ "Кей-Колект" задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. від 17.09.2021 року про відкриття провадження, виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите на виконання листа № 759/15500/13- ц, виданого 27.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення боргу у розмірі 1 362 755,17 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено, а ухвалу суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовлено.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.06.2023 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на вищевказану постанову апеляційної інстанції - відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року залишено без змін.
ОСОБА_1 зазначила, що вказану постанову Верховного Суду отримала поштою 13.07.2023 року.
В процесі розгляду вищевказаної справи дізналася про те, що після набуття рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 14.10.2014 року законної сили (13.11.2014 р.), стягувач звернувся до Святошинського ВДВС у м. Києві, який постановою старшого державного виконавця Чубарева О. О. від 18.03.2016 року відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3.
Зазначала, що вказану постанову ОСОБА_1 не отримувала, тому була не обізнана у відкритті вказаного виконавчого провадження. Вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є необгрунтованою та протиправною, винесеною з порушенням вимог законодавства.
В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначила, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року набуло законної сили 13.11.2014 року, а отже на її думку строк подання виконавчого документу до виконання сплинув 13.11.2015 року.
Крім того зазначила, що постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2023 року встановлено, що звертаючись до виконавчої служби у березні 2016 року, стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа по справі № 759/15500/13-ц щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 362 755,17 грн, що залишилось поза увагою державного виконавця, який відкрив виконавче провадження, згідно постанови від 18.03.2016 року.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважала, що станом на час звернення стягувача до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по виконавчому листу № 759/15500/13-ц виданого 27.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - пропущено.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року залишено без розгляду скаргу  ОСОБА_1 ..
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанцїі необгрунтованою та такою, що прийнята судом з істотними порушеннями норм процесуального права, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що про існування оскаржуваної постанови від 18.03.2016 року ОСОБА_1 стало відомо в процесі розгляду справи № 759/15500/13-ц (щодо скасування постанови від 17.09.2021 року), де скаржниця вважала, що отримає захист свого порушеного права.
Вказувала, що постанову Верховного Суду отримала 13.07.2023 року поштою, в зв`язку з чим, дізналася про порушення свого права (щодо необхідності оскарження незаконної постанови від 18.03.2016 року), що змусило скаржницю звертатися з вказаною скаргою щодо скасування вказаної постанови від 18.03.2016 року.
Зазначила, що до суду звернулася 21.07.2023 року, тобто у 10 денний строк, з дня коли дізналася порушення свого права (13.07.2023 р.).
ОСОБА_1 також зазначила, що не оскаржила вказану постанову у передбачений законом строк з причини не виконання державним виконавцем ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не направлення їй копії оскаржуваної постанови, в зв`язку з чим вона об`єктивно не могла її оскаржити у передбачений законом строк - 10 днів, оскільки не знала про її існування, що відповідає принципу правової визначеності, та дійсно є непереборними і пов`язаний з чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
29 серпня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ "Кей-Колект" - Федоренка Є.М., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали скарги не містять доказового підтвердження поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подачі скарги на дії державного виконавця.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Аналогічні приписи містяться у ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».
Встановлено, що Святошинський районний суд м. Києва у справі № 759/15500/13-ц 14 жовтня 2014 року ухвалив рішення, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року, яким позов ТОВ «Кей Колект» задовольнив, стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» борг у розмірі 170 090, 85 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2013 року становить 1 359 536,17 грн та 3 219,00 грн сплаченого судового збору, а всього 1 362 755,17 грн. Заявниця приймала участь у розгляді справи.
18 березня 2016 року старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Чубарев О.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 на підставі виконавчого листа № 759/15500/13-ц, виданого 10 квітня 2014 року (а.с. 40 том 2).
12 березня 2020 року головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), Абакумова Н. І. винесла постанову про повернення виконавчого документа ВП № НОМЕР_3 (а.с. 42 том 2).
В подальшому, ТОВ «Кей-Колект» було пред`явлено вказаний виконавчий лист до виконання та 27 березня 2020 року ПВ ВО м. Києва Бережний Я. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 759/15500/130ц виданого 27 лютого 2015 року.
15 липня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_4 (а.с. 48 том 2).
Також встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2022 року скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, Товариство з обмеженою відповідальноістю «Кей-Колект» задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діни Петрівни від 17.09.2021 року про відкриття провадження, виконавче провадження № НОМЕР_2 відкритого на виконання листа № 759/15500/13-ц, виданого 27.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення боргу у розмірі 1 362 755,17 грн (а.с. 72-75 том 2).
Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовлено (а.с. 121-126 том 2).
Постановою Верховного Суду від 28.06.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року залишено без змін (а.с. 162-166 том 2).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що заявниця мала об`єктивну можливість знати у 2021 році про наявну постанову про відкритті виконавчого провадження за 2016 рік, оскільки ці обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, та викладені у постанові Верховного Суду на яку посилається заявниця.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у поновленні процесуального строку для подання скарги та залишення скарги без розгляду, оскільки матеріали справи свідчать про обізнаність скаржниці щодо наявності постанови державного виконавця (виконавче провадження № НОМЕР_3) та пропуску нею строку на подання скарги у визначені законом строки. Жодних інших доводів про будь-які перешкоди, наявність об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали скаржниці звернутися до суду, нею не наведено та доказів цього не надано.
Доводи ОСОБА_1 про те, що в процесі розгляду даної справи вона дізналась про те, що після набуття рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року законної сили, стягувач звернувся до Святошинського ВДВС у м. Києві, який постановою старшого державного виконавця Чубарева О.О. від 18.03.2016 року відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3, однак скаржниця вказану постанову не отримувала, тому не була обізнана у відкритті вказаного виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції відхиляє та приходить до висновку, що скаржниця була обізнана із наявністю виконавчого провадження, оскільки судом встановлено, що згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, в якій реєструються виконавчі документи, подані на виконання, вперше виконавчий лист № 759/15500/13-ц про стягнення заборгованості було пред`явлено до виконання 18.03.2016 року та відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості у розмірі 1 362 755,17 грн (а.с. 40 том 2). ОСОБА_1 приймала участь у розгляді в суді, та повинна була цікавитись завершальною стадією судового розгляду - виконання рішення суду. На що наголошував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.
Крім того, можна дійти висновку про те, що ОСОБА_1 було відомо про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року, з урахуванням того, що ОСОБА_1 зверталась до суду з метою оскарження постанови виконавця, яким відкрито провадження на виконання виконавчого листа по справі № 759/15500/13-ц та вказані обставини були предметом розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. від 17.09.2021 року про відкриття провадження, виконавче провадження № НОМЕР_2.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що скаржниця звернулась до суду у 10 денний строк, з дня коли дізналася про порушення свого права, а саме 13.07.2023 року (момент отримання постанови Верховного Суду від 28.06.2023 року по справі № 759/15500/13-ц, провадження № 61-5801св23), оскільки в зазначеній постанові Верховним Судом були досліджені обставини справи щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 17.09.2021 року на підставі виданого 27 лютого 2015 року Святошинським районним судом м. Києва виконавчого листа по справі № 759/15500/13-ц, в тому числі була описана та досліджувалась оскаржувана постанова, про яку заявниця об'єктивно могла знати у 2021 році - 2022 році коли справа розглядалось в суді першої та апеляційної інстанціях.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що причин, які б свідчити про поважність пропуску строку для подання скарги скаржником не наведено.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку залишення скарги без розгляду та вірно застосував положення ст.ст. 126, 127, 447-449 ЦПК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено «04» жовтня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                Л.П. Сушко

Судді                                                                                       С.Г. Музичко
 
                                                                                                                                                                                                                                                         Д.Р. Гаращенко