ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/713/20
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)                                                
суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Зелецький Р.Р.
представники сторін:
від відповідача:          Мартиненко Костянтин Ігорович, адвокат ТОВ "Грааль", довіреність №б/н від 15.02.2023 року;
від відповідача:          Максименко Віталій, директор ТОВ "Грааль", паспорт серії НОМЕР_1 від 14.11.1996 року;
від скаржника          Руденко Даря Вікторівна, представник Комунального підприємства "Водоканал", довіреність №18 від 30.12.2022 року
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водоканал" на ухвалу  господарського суду Запорізької  області від 08.11.2022 року (повний текст складено 10.11.2022 року, суддя Сушко Л.М.) у справі   №908/713/20 
кредитори:
1. Комунальне підприємство "Водоканал", м. Запоріжжя 
2. Приватне підприємство "Піранья", м. Запоріжжя
3. Концерн "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
боржник  Товариство з обмеженою відповідальністю "Грааль", м. Запоріжжя
про визнання банкрутом,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою господарського суду Запорізької  області від 08.11.2022 року у даній справі затверджено звіт арбітражного керуючого Загрія Р.О. про нарахування основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" за період з 25.11.2021 року по 29.09.2022 року у розмірі 198 600,00 грн та звіт про здійснення та відшкодування витрат у розмірі 836,00 грн. Провадження у справі №908/713/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" закрито. 
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована посиланням на відсутність ознак неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль".
          Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Комунальне підприємство “Водоканал” звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до господарського суду Запорізької області.
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що:
- аналіз приписів Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється господарським судом на підставі комплексного дослідження всіх наявних у справі доказів, зокрема й аналіз фінансового стану боржника, що дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для висновку про платоспроможність боржника;
- саме лише володіння боржником майном, вартість якого визначена звітом про оцінку №02-09-2022 від 27.09.2022, без дослідження дійсного фінансово-господарського стану боржника у справі про банкрутство, який не було проведено у зв`язку з ненаданням боржником відомостей за останні три роки, не може беззаперечно свідчити про платоспроможність боржника;
- діюче законодавство не пов`язує можливість закриття провадження у справі про банкрутство на підставі п.8 ч.1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства лише на підставі аналізу розміру активів боржника;
- в основу звіту розпорядника майна від 04.10.2022 року №02-43/66 було покладено лише матеріали інвентаризації, проведеної боржником у грудні 2021 року, та довідку про дебіторську заборгованість станом на 01.09.2022 року;
- крім дослідження кредиторської заборгованості ТОВ "Грааль" та ведення реєстру вимог кредиторів, розпорядником майна не було проаналізовано дійсного поточного фінансового стану ТОВ "Грааль";
- розпорядником майна у звіті від 04.10.2022 року №02-43/66 не зазначено, що на стадії розпорядження майном у КП "Водоканал" виникли до ТОВ "Грааль" поточні вимоги зі стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 581 728,44 грн.; вказаний розмір заборгованості підтверджений судовими рішеннями про стягнення зазначеної суми з боржника; 
- загальна заборгованість (визнані та поточні вимоги) ТОВ "Грааль" перед КП "Водоканал", Концерном "МТМ" та ПП "Піранья" фактично становить 5 226 020, 79 грн., що значно перевищує дебіторську заборгованість, і як наслідок, свідчить про неплатоспроможність ТОВ "Грааль";
- діючим законодавством України заборонено виселення мешканців та відчуження об`єктів житлової нерухомості – гуртожитків; таким чином, гуртожиток по вул.Руставі,12, як належний боржнику об`єкт нерухомого майна,  не може бути реалізований, а кредиторські вимоги КП "Водоканал"  не можуть бути погашені за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника;
- зборами кредиторів не було прийнято рішення  про схвалення плану санації, а також про звернення до суду з клопотанням про введення процедури санації боржника або визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. 
          Арбітражний керуючий Загрія Р.О. у наданих поясненнях просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського скасувати, справу направити до господарського суду Запорізької області для розгляду на стадію розпорядження майном боржника. 
          Арбітражний керуючий зазначає, що: 
- безспірність кредиторських вимог КП "Водоканал" підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили, та постановами про відкриття виконавчого провадження;
- в межах даної справи розпорядником майна не було проведено аналіз фінансово-господарського стану ТОВ "Грааль", оскільки керівництвом боржника не було надано звітність, на підставі якої проводиться такий аналіз;
- зборами кредиторів (протокол №1 від 29.09.2022 року) розгляд питання про прийняття рішення щодо наступної процедури банкрутства, схвалення плану санації та клопотання перед судом про введення процедури санації боржника або звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, було відкладено;
- матеріали справи не містять жодного доказу можливості виконання зобов`язання ТОВ "Грааль" належним чином, зважаючи на факт прострочення виконання зобов`язань; на момент відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Грааль" у боржника вже існувала заборгованість, яку останній як в судовому, так і в досудовому порядку не сплатив та такого наміру не виявив. 
          Отже, на думку арбітражного керуючого, прийняття господарським судом ухвали про закриття провадження у справі є передчасним та прийнятим без дослідження всіх обов`язкових обставин.  
          У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Грааль" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін. 
          В обґрунтування своєї правової позиції боржник посилається на те, що:
- КП "Водоканал" та Концерн "МТМ" відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства не подавали ніяких заяв про збільшення своїх кредиторських вимог до ТОВ "Грааль";
- збільшення кредиторських вимог з 3 229 240,74 грн до 5 226 020,79 грн, при оцінці активів ТОВ "Грааль" в розмірі 43 258 280,00 грн - ніяким чином на суть ухвали не впливає;
- збільшення вимог КП "Водоканал" та концерну "МТМ"  до ТОВ "Грааль" відбувається виключно з їх прямої вини, оскільки з 2017 року і по цей час КП "Водоканал" та Концерн "МТМ" ігнорують та не виконують вимоги ст.ст.12,13,14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно яких виконавці комунальних послуг зобов`язані укладати із споживачами комунальних послуг прямі договори про надання житлово-комунальних послуг;
- ТОВ "Грааль" безпосередньо не споживає холодну воду та не скидає стоки води у каналізацію (КП "Водоканал"), не користується тепловою енергією у вигляді гарячої води (Концерн "МТМ"), ці комунальні послуги споживають фізичні особи - мешканці 759/1000 частини будівлі, з якими КП "Водоканал" та Концерн "МТМ" не бажають укладати договори;
- мораторій на відчуження ТОВ "Грааль" лише 759/1000 частини будівлі є спірним та не впливає на законність оскаржуваної ухвали, оскільки приписами п.п.2,3 ч.3 ст.14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено передачу гуртожитків на частково-компенсаційній чи компенсаційній основах; тобто, ТОВ "Грааль" поза межами справи про банкрутство не позбавлений можливості передати у комунальну власність 759/1000 частини будівлі, отримати компенсацію по ринковій вартості та розрахуватися з кредиторами;
- приписи ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства не пов`язують рішення суду про закриття провадження у справі про банкрутство із необхідністю врахування судом при прийнятті такого рішення позиції комітету кредиторів боржника.
          У відповіді на відзив на апеляційну скаргу КП "Водоканал" зазначає, що:
- є хибним висновок ТОВ "Грааль" про те, що достатньою ознакою платоспроможності боржника є лише факт наявності активів, вартість яких перевищує розмір визнаних судом кредиторських вимог, оскільки діюче законодавство не пов`язує можливість закриття провадження у справі про банкрутство на підставі п.8 ч.1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства, лише на підставі аналізу розміру активів боржника;
-  боржник припускається вільного трактування норм чинного законодавства та робить надумані висновки щодо того, що саме поза межами справи про банкрутство повинно вирішуватися згідно з п.3 ч.3 ст.14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передача майна на частково компенсаційній чи компенсаційній основі, оскільки зазначений висновок суперечить ч.ч.2,3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до яких господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. 
- твердження боржника про те, що збільшення вимог КП "Водоканал" та Концерну "МТМ" відбувається виключно з їх прямої вини, не стосуються предмету оскарження та розгляду в апеляційній інстанції, а також є такими, що не відповідають дійсності та є необґрунтованими;
- помилковими є твердження боржника про те, що наявність чи відсутність рішення комітету кредиторів з приводу подальшого руху справи не впливає на законність закриття провадження у справі, оскільки ст.86 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- системний аналіз положень ст.ст.34,36,39 КУзПБ та ст.13 ГПК України свідчить про те, що при відкритті провадження у справі про банкрутство господарський суд, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав; жодних доказів спроможності виконати свої зобов`язання за кредиторськими вимогами боржником не надано. 
          У додаткових поясненнях КП "Водоканал" вказує, що судом апеляційної інстанції відмовлено Запорізькій міській раді у передачі гуртожитку у комунальну власність на безкомпенсаційній основі. Тобто, згідно чинного законодавства, вказаний грутожиток може бути переданий до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на компенсаційній або частково-компенсаційній основі з подальшим отриманням коштів боржником від такої передачі та, як наслідком, матиме погашення вимог кредитора КП "Водоканал". 
          На думку КП "Водоканал", цей та будь-які інші механізми, передбачені законом, що можуть бути застосовані до майна ТОВ "Грааль" (гуртожитку), у разі якщо вони будуть здійснюватися поза межами провадження у справі про банкрутство фактично унеможливлять задоволення кредиторських вимог КП "Водоканал" та призведуть до порушення його прав. 
          Таким чином, КП "Водоканал" вважає, що закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Грааль" є передчасним.
           13.09.2023 року у судове засідання з`явилися представники КП "Водоканал" та  ТОВ "Грааль", які надали відповідні пояснення.
          Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.
          Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги та надані заперечення, дослідивши докази, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство "Водоканал" звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль". 
          Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.03.2020 року прийнято заяву Комунального підприємства "Водоканал" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" до розгляду та призначено підготовче засідання суду.
          Ухвалою господарського суду від 11.06.2020 року, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль". Визнано грошові вимоги кредитора до боржника у розмірі 626 873,54 грн основного боргу.  Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича. Зобов`язано розпорядника майна Колошина В.П. вчинити певні дії. Призначено попереднє засідання суду.
          Ухвалою господарського суду від 16.02.2021 року віднесено кредиторські вимоги Комунального підприємства "Водоканал" у розмірі 626 873,54 грн - основного боргу до четвертої черги задоволення. Визнано кредиторські вимоги до боржника Приватного підприємства "Піранья" у розмірі 388 018,00 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення та 4 204,00 грн судового збору з першою чергою задоволення. Відкладено попереднє засідання.
          Ухвалою господарського суду від 04.03.2021року закрито попереднє засідання. Визнано кредиторські вимоги Концерну "Міські теплові мережі" у розмірі 2 922 991,31 грн – основного боргу з четвертою чергою задоволення та 4 204,00 грн – судового збору з першою чергою задоволення. У задоволенні заяви боржника (вх.№2681/08-08/21 від 08.02.21) про розподіл кредиторських вимог Концерну "Міські теплові мережі" між споживачами його послуг відмовлено. Зобов`язано розпорядника майна боржника вчинити певні дії.
          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2021 року апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.03.2021 у справі №908/713/20 скасовано в частині визнання кредиторських вимог Концерну "Міські теплові мережі". Прийнято в цій частині нове рішення. Визнано кредиторські вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" в розмірі 2 205 941,20 грн основного боргу 4 черга задоволення, 4 204,00 грн судового збору 1 черга задоволення (з урахуванням ухвали від 06.09.2021 про виправлення описки).
          Ухвалою господарського суду від 25.11.2021 року, зокрема, заяву арбітражного керуючого Колошина В.П. про відсторонення його від виконання ним обов`язків розпорядника майна боржника задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Колошина В.П. від виконання повноважень розпорядника майна у справі №908/713/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль". Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Загрію Романа Олеговича. Зобов`язано розпорядника майна боржника Загрію Р.О. вчинити певні дії.
          Відповідно до звіту розпорядника майна від 04.02.2022 року №02-43/66 розпорядником майна сумісно з керівником ТОВ "Грааль" було проведено повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів в касі, цінних паперів та бланків суворої звітності, розрахунків з дебіторами та кредиторами, незавершеного будівництва, незавершеного капітального будівництва та незавершеного ремонту з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 20.12.2021 року.  
          Внаслідок проведеної інвентаризації встановлено, що до основних засобів боржника належить гуртожиток (літ. А-5) за адресою: м.Запоріжжя, вул.Руставі, 12, загальною площею 5 768, кв.м, частка власності 759/1000, а також обліковується дебіторська заборгованість за товари, роботи та послуги у розмірі 3 044 237,99 грн та кредиторська заборгованість за товари, роботи та послуги у розмірі 3 229 240,74 грн.
          Крім того, листом від 27.09.2022 керівник ТОВ "Грааль" надав довідку про дебіторську заборгованість станом на 01.09.2022, яка становить 3 901 954,14 грн.
          Відповідно до звіту про оцінку №02-09-2022 року від 27.09.2022 року ринкова вартість 759/1000 гуртожитку /літ.А-5/ в м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12 становить 43 258 280,00 грн.
           15.09.2022 року  розпорядником майна на адресу керівника боржника, кредитора, уповноваженій особі учасників, уповноваженій особі працівників боржника направлено запрошення на збори кредиторів та засідання комітету кредиторів, які призначено було на 29.09.2022 року.
          Відповідно до запрошення запронований наступний порядок денний зборів кредиторів: прийняття рішення щодо наступної процедури банкрутства: схвалення плану санації та клопотання перед судом про введення процедури санації боржника або звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
           29.09.2022 року відбулись збори кредиторів, оформлені протоколом № 1, які, зокрема, прийняли наступні рішення: відкласти збори кредиторів з розгляду питання про прийняття рішення щодо наступної процедури банкрутства: схвалення плану санації та клопотання перед судом про введення процедури санації боржника або звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
          Станом на 08.11.2022 року рішення зборів кредиторів відносно подальшого руху справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" суду не надано.
          Як свідчать встановлені судом першої інстанції обставини, у боржника наявна кредиторська заборгованість у розмірі 3  229   238,74 грн, яка визнана господарським судом та включена розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. В той же час за наслідком проведеної процедури розпорядження майном вартість актив ТОВ "Грааль" становить 43258    280,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості ТОВ "Грааль" перед кредиторами складає лише 7,46 % від суми його активів.
          Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку  про відсутність ознак неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" та наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.8 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства. 
          Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Грааль" на підставі ч.8 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів враховує наступне:
               Відповідно до ч.1  ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства  провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
                   Згідно з ч.1 ст. 6 Кодексу України з процедур банкрутства  щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.
                   За змістом ч.1 ст.44 Кодексу України з процедур банкрутства  під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.
          Частиною третьою статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розпорядник майна зобов`язаний, серед іншого, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.
                   Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.49 Кодексу України з процедур банкрутства  у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.
                   Частиною третьою статті 49 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.
          Аналіз положень ст.49 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями ст. 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду  (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 915/1261/16, від 12.10.2021 року у справі № 916/3619/19).
          Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Кодексом України з процедур банкрутства, Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
          Водночас, у будь-якому випадку, завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства (неплатоспроможності) та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.
          Наведений висновок про обов`язок господарського суду щодо встановлення у підсумковому засіданні ознак неплатоспроможності боржника також узгоджуються з приписами ч.8 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства  (на підставі якої було закрито провадження у цій справі про банкрутство ТОВ "Грааль"), згідно якої господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.
          Тобто, передумовою закриття провадження у справі про банкрутство на підставі ч.8 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства в обов`язковому порядку є встановлення судом у підсумковому засіданні наявності/відсутності ознак неплатоспроможності боржника.
          Для встановлення неоплатності боржника (за ст.205 Господарського кодексу України - недостатності майна для задоволення вимог кредиторів) суд з`ясовує його актив і пасив та співставляє дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів. Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном.
          Системний аналіз норм Кодексу України з процедур банкрутства  та Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України 26.10.2010 № 1361), дає підстави для висновку, що виявлення господарським судом у підсумковому засіданні ознак неплатоспроможності боржника відбувається на підставі дослідження та правової оцінки доказів, що містяться у матеріалах справи, зокрема Звіту розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника, фінансової звітності боржника (балансу підприємства (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів) тощо.
          Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника; такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) має бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.
          Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства реєстру вимог кредиторів.
          Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на перебування провадження у справі у процедурі розпорядження майном боржника.
          Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи у підсумковому засіданні питання ухвалення одного із судових рішень, передбачених ч.3 ст.49 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема й ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на пріоритетність відновлення платоспроможності боржника над його ліквідацією, суду доцільно було дослідити як об`єктивну, так і суб`єктивну складові діяльності боржника.
          Об`єктивна складова діяльності боржника полягає в аналізі наявних у боржника активів, економічної доцільності та ефективності їх використання у розрізі можливості погашення наявного боргу перед конкурсними кредиторами.
          Суб`єктивна складова діяльності боржника зводиться до аналізу поведінки боржника, яка повинна бути максимально відкритою відносно конкурсних кредиторів і спрямована на пошук реальних шляхів погашення боргу перед ним до моменту введення ліквідаційної процедури.
          Матеріали справи свідчать про те, що загальна сума грошових вимог кредиторів до боржника, визнаних судом та включених до реєстру вимог кредиторів, складає 3 229 238,74 грн.          
          Дослідження об`єктивної складової у цьому випадку дає підстави дійти висновку, що єдиним активом боржника є нерухомість - 759/1000 гуртожитку, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Руставі, 12,  вартістю 43 258 280, 00 грн (звіт про оцінку №02-09-2022 від 27.09.2022).   
          Основним видом діяльності боржника є  надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Саме на оцінці вартості нерухомості, що приведена боржником ( 43 258 280, 00 грн), яка більше суми кредиторських вимог, ґрунтується висновок суду першої інстанції про відсутність ознак неплатоспроможності боржника.
          Однак, такий висновок господарського суду визначеній у звіті про оцінку майна, суд апеляційної інстанції вважає передчасним.
          Так, аналіз приписів Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється господарським судом на підставі комплексного дослідження всіх наявних у справі доказів, зокрема й аналізу фінансового стану боржника, подання якого до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, є обов`язком розпорядника майна боржника, визначеним п.5 ч.3 ст.44 Кодексу України з процедур банкрутства, що дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для висновку про платоспроможність боржника.
          Саме лише володіння боржником нерухомим майном, без дослідження дійсного фінансово-господарського стану боржника у справі про банкрутство, не може беззаперечно свідчити про платоспроможність боржника. Діюче законодавство не пов`язує можливість закриття провадження у справі про банкрутство на підставі п.8 ч.1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства (господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника), лише на підставі аналізу розміру активів боржника.
          Доведення обставин можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав, згідно з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства покладено саме на боржника, про що свідчить те, що боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (ч.3 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства).
          Водночас, господарським судом не досліджено обставин на предмет встановлення спроможності боржника погасити заборгованості перед кредиторами; аналізу дійсного фінансово-господарського стану боржника, який не було здійснено розпорядником майна у зв`язку з ненаданням боржником відомостей за останні 3 роки; відсутність прояву боржником добросовісної поведінки щодо виконання зобов`язання, зважаючи на факт прострочення кредиторської заборгованості, зокрема перед КП "Водоканал" з 2010 року, тобто існування заборгованості на момент відкриття провадження у справі про банкрутство, яку боржник як в судовому, так і в досудовому порядку не сплатив та такого наміру не виявляв.
          Без дослідження вказаних обставин у їх сукупності суд не має змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника у процедурі банкрутства щодо його платоспроможності, адже такі твердження боржника мають бути досліджені судом критично з урахуванням повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, наданих на їх підтвердження, а також з врахуванням як думки розпорядника майна, так й інших конкурсних кредиторів. Відтак висновок суду першої інстанції про платоспроможність боржника є передчасним.
          Крім того, колегія суддів звертає увагу на неможливість задоволення кредиторських вимог від реалізації нерухомого майна боржника. 
          Так, відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх незаконного виселення із займаних ними на визначених цим Законом правових підставах жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, що будувалися за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти, запроваджується мораторій на виселення з гуртожитків мешканців (крім виселення мешканців гуртожитків за рішенням суду) та відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад відповідно до цього Закону) гуртожитків, що перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності або увійшли до статутних фондів чи капіталів акціонерних чи колективних товариств (організацій), створених у процесі приватизації чи корпоратизації (у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), з дня опублікування цього Закону до завершення виконання Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад.
          Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як об`єктів нерухомого майна, житлових комплексів та/або їх частин, їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна, а також відповідних земельних ділянок та їх прибудинкових територій на користь фізичних чи юридичних осіб приватного права.
          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2023 року у справі №908/713/20 (908/1472/20) за позовом Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" про передачу у комунальну власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради частини гуртожитку, встановлено, що спірна будівля гуртожитку в силу положень ч.4 ст.1, п.2 ст.1-1 Закону України "Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків" за характеристиками підпадає під категорію гуртожитків, на які розповсюджується дія цього Закону.
Отже, дія мораторію на відчуження спірного гуртожитку позбавляє кредиторів ТОВ "Грааль" можливості задовольнити їх вимоги за рахунок продажу цього нерухомого майна. 
          Також  у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2023 року у справі №908/713/20 (908/1472/20) зазначено, що гуртожиток, включений до статутного капіталу товариства, може бути переданий до територіальної громади на компенсаційній основі або на частково-компенсаційній основі.  
          Колегія суддів вважає, що наведені вище механізми, що можуть бути застосовані до майна боржника, у разі якщо вони будуть здійснюватися поза межами провадження у справі про банкрутство, фактично унеможливлять задоволення кредиторських вимог кредиторів, зокрема КП "Водоканал", та призведуть до порушення їх прав, що є неприпустимим. 
          Також, апеляційний господарський суд враховує, що 29.09.2022 року під час проведення зборів кредиторів було встановлено, що у провадження господарського суду Запорізької області в межах справи про банкрутство перебуває справа №908/713/20 (908/1472/20)  за позовом Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" про передачу у комунальну власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради частини гуртожитку. Предметом спору у даній справі є частина 759/1000 будівлі №12 по вул.Руставі в м.Запоріжжі, яка належить ТОВ "Грааль" на праві власності. Рішенням господарського суду Запорізької області відмовлено Запорізькій міській раді у задоволенні позову.
          У зв`язку з тим, що вказане судове рішення може вплинути на подальший хід справи про банкрутство ТОВ "Грааль", зборами кредиторів було прийнято рішення про відкладення зборами кредиторів розгляду  питання про перехід до наступної судової процедури до набрання законної сили рішенням від 22.09.2022 у справі  №908/713/20 (908/1472/20). 
          Отже, зборами кредиторів не було прийнято рішення щодо подальшого руху цієї справи про банкрутство, що належить до їх повноважень згідно вимог ч.2 ст.49 Кодексу України з процедур банкрутства.
          З урахуванням наведеного апеляційний господарський суд зауважує, що без дослідження вищезазначених обставин справи та належної правової оцінки поданих учасниками справи доказів, твердження суду першої інстанції про недоведеність обставин фінансової неспроможності ТОВ "Грааль" не можуть вважатися обґрунтованими, що в свою чергу свідчить про передчасність висновку про необхідність закриття провадження у цій справі про банкрутство на підставі вимог ч.8 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства.
          Ухвала господарського суду в частині затвердження звіту арбітражного керуючого Загрія Р.О. про нарахування основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" за період з 25.11.2021 року по 29.09.2022 року у розмірі 198 600,00 грн та звіту про здійснення та відшкодування витрат у розмірі 836,00 грн не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
          Зважаючи на порушення судом  норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та надіслання справи до господарського суду Запорізької області для розгляду на стадію розпорядження майном.
          Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу задовольнити.
          Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.11.2022 року у справі №908/713/20 скасувати.
          Справу №908/713/20 передати до господарського суду Запорізької області для продовження розгляду на стадію розпорядження майном боржника.  
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 02.10.2023 року.

          Головуючий суддя                                                                Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                   А.Є.Чередко
            
          Суддя                                                                                         Ю.Б. Парусніков