ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20433/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 серпня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.10.2022 року у справі за позовом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просило:       
- визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.07.2021 року № 32-05/67/21.
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що    не є державним органом, а отже на керівника секретаріату ОСОБА_1 не поширюються вимоги  ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції»  щодо обмеження роботи близьких осіб. На думку позивача, виконання оскаржуваного припису буде порушувати  ст. 43 Конституції України  та конституційну гарантію на захист від незаконного звільнення.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.10.2022 року - адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі Національне агентство з питань запобігання корупції, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
27 лютого 2023 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що в березні 2021 року відповідачем було    надіслано лист за номером 32-05/16045/21 від 22.03.2021 року щодо необхідності виявлення, усунення конфлікту інтересів та обмеження спільної роботи близьких осіб. У листі містилася вимога до позивача дослідити питання щодо реалізації ОСОБА_1 своїх службових повноважень стосовно дружини ОСОБА_2 з наданням усіх підтверджуючих документів. У ході розгляду зазначеного листа та відповідно до наказу голови    Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти від 25.03.2021 року №13,    була створена відповідна комісія, яка провела внутрішнє розслідування.
За результатами внутрішнього розслідування, Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти було надіслало до Національного агентства з питань запобігання корупції лист № 258 від 12.04. 2021 року, яким повідомлялося про вжиття додаткових заходів щодо запобігання конфлікту інтересів відповідно до чинного законодавства.
31 травня 2021 року від Національного агентства з питань запобігання корупції до Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти надійшов запит (вимога) (на підставі ст.ст.  12,  13 Закону України «Про запобігання корупції») №32- 05/36260/21 від 25.05.2021 року, щодо надання додаткових документів та інформації. Зазначений запит було повністю задоволено, а інформацію та запитувані документи надано листом Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти №440 від 10.06.2021 року.
12.07.2021 року позивачу надійшов припис Національного агентства з питань запобігання корупції за номером 32-05/67/21 від 08.07.2021 року (виданий в порядку п.53  ч.1, ч. 6  ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції») з вимогою забезпечення виконання вимог  ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом усунення відносин прямого підпорядкування між ОСОБА_1 (керівником секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти) та його дружиною ОСОБА_2 (провідним фахівцем відділу акредитації секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти).
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. 
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про те що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно ст. 67 Закону України «Про освіту» органом із забезпечення якості освіти є : центральний орган виконавчої влади із забезпечення якості освіти; постійно діючий колегіальний орган у сфері забезпечення якості вищої освіти - Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти
Статус Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти визначено ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» та постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 N° 244 (зі змінами), якою безпосередньо було утворено Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти та затверджено його Статут.
Так, ст. 17 Закону України «Про вищу освіту»  Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є постійно діючим колегіальним органом. Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є юридичною особою публічного права, яка діє згідно з цим Законом і  статутом, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про вищу освіту» управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється, зокрема, Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти.
У ст. 18 Закону України «Про вищу освіту» та п.п. 9 - 11 Статуту, які визначають його повноваження, встановлено, що Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти в тому числі: 
1.          проводить ліцензійну експертизу, готує експертний висновок щодо можливості видачі ліцензії на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти;
2.          формує вимоги до системи забезпечення якості вищої освіти, розробляє положення про акредитацію освітніх програм;
3.          формує критерії оцінки якості освітньої діяльності, у тому числі наукових здобутків, закладів вищої освіти, за якими можуть складатися рейтинги закладів вищої освіти;
4.          приймає рішення про акредитацію чи відмову в акредитації відповідної освітньої програми за результатами акредитаційної експертизи освітньої програми;
5.          приймає рішення про акредитацію відповідної освітньої програми відповідно до письмової заяви закладу вищої освіти, що має відповідний сертифікат про інституційну акредитацію;
6.          у порядку, затвердженому МОН, приймає рішення про акредитацію чи відмову в інституційній акредитації відповідного закладу вищої освіти; проводить інституційну акредитацію;
7.          проводить акредитацію освітніх програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти;
8.          формує критерії оцінки якості освітньої діяльності;
9.          розробляє положення про акредитацію спеціалізованих вчених рад (спеціалізованих рад з присудження ступеня доктора мистецтва);
10.          розробляє вимоги до рівня наукової кваліфікації осіб, які здобувають наукові ступені;
11.          акредитує незалежні установи оцінювання та забезпечення якості вищої освіти, веде їх реєстр;
12.          скасовує рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня у разі виявлення академічного плагіату за поданням 3 Комітету з питань етики у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
13.          скасовує рішення спеціалізованої вченої ради на підставі подання Апеляційного комітету за результатами розгляду звернення, заяви або скарги щодо діяльності та рішень спеціалізованих вчених рад у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже з переліченого чітко вбачається, що Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти з метою реалізації державної політики у сфері забезпечення якості вищої освіти виконує владно управлінські функції.
Зміни до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» на які послався суд першої інстанції, що були внесені 30.03.2021 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань присудження наукових ступенів та ліцензування освітньої діяльності» не змінили обсяг повноважень позивача, оскільки, такі повноваження визначені іншою статтею цього закону, а саме ст. 18 «Повноваження Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти». У вказаній нормі 30.03.2021 було змінено лише п. 8 ч. 1 та викладено його у такій редакції: «Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти розробляє порядок присудження ступеня доктора філософії та скасування рішення разової спеціалізованої вченої ради закладу вищої освіти, наукової установи про присудження ступеня доктора філософії та подає його на схвалення до центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.».
Передбачена внесеними змінами стандартизація процесу пов?язаного із присудженням ступеня доктора філософії є державною функцією, яку відповідно до вимог законодавства виконує Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.
У зв?язку з цим, очевидним є той факт, що зміни, які внесені до Закону України «Про вищу освіту» 30.03.2021 не змінили повноваження Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо реалізації державної політики у сфері забезпечення якості вищої освіти, а лише виключили згадку про це з ч. 1 ст. 17 вказаного закону. Більш того, внесеними змінами до ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» не було підтверджено незалежний статус Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, який є державною установою без прямого підпорядкування, як про це стверджує суд у своєму рішенні, оскільки словосполучення «державна установа» у даній статті відсутнє.
Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є постійно діючим колегіальним органом, уповноваженим Законом України «Про вищу освіту» на реалізацію державної політики у сфері забезпечення якості вищої освіти. Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є колегіальним державним органом, що утворений державою.
Аналіз наведених норм чинного на час виникнення спірних відносин законодавства свідчить про те, що функції Агентства як органу управління у сфері вищої освіти мають як владний характер (результати здійснення яких мають обов`язковий характер для учасників правовідносин у сфері вищої освіти), так і такі, що не містять владної складової, зокрема, результати здійснення яких підлягають погодженню  чи затвердженню Урядом чи центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Таким чином, Агентство, вчиняючи на виконання покладених на нього  законом  повноважень з реалізації державної політики у сфері забезпечення якості вищої освіти діяння чи приймаючи рішення (індивідуальні акти), які не вимагають погодження чи затвердження та є обов`язковими для  учасників правовідносин  у сфері вищої освіти,  діє як суб`єкт владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законодавець підтвердив незалежний статус Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, який є державною установою без прямого підпорядкування і не є органом державної влади, оскільки не здійснює державно-владних повноважень та не відповідає критеріям, визначених чинним законодавством як орган державної влади, тому віднесення посадових осіб Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти та секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до органів державної влади і поширення відповідачем на таку категорію осіб  ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції»  є таким, що не відповідає чинному законодавству,  спираючись на те що 30.03.2021 року був прийнятий  Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань присудження наукових ступенів та ліцензування освітньої діяльності», яким було внесено зміни до ч. 1  ст. 17 Закону України «Про вищу освіту». 
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Національне агенство із забезпечення якості вищої освіти реалізує владні управлінські функції, які мають загальнодержавне значення та поширюються на необмежене коло осіб, отже, є державним органом в розумінні ст. 1 Закону на посадових осіб якого поширюються його вимоги.
Колегія судів дійшла висновку, що Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти було утворено на виконання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, і при його створені враховувались приклади кращих практик функціонування акредитаційних агентств Європи, як незалежної установи, жодним чином не спростовують наведених відповідачем критеріїв відповідно до яких Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти є державним органом, що реалізує державну політику у сфері забезпечення якості вищої освіти.
Відповідно до п.53  ч.1  ст.12 Закону України «Про запобігання корупції»  Національне агентство з питань запобігання корупції має право вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів.
Виходячи із встановлених судом    обставин, Національне агентство з питань запобігання корупції на законних підставах віднесло Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти до органів державної влади, а його посадових осіб до осіб державного органу, на яких поширюється дія пункту 1, ч.1 ст. З  Закону України «Про запобігання корупції».
В зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції вважає припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.07.2021 року № 32-05/67/21 законним.
Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.10.2022 року у справі за позовом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - скасувати.
У задоволенні позовних вимог Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

           Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Мєзєнцев Є.І.

             Суддя                                                                                                     Файдюк В.В.