Справа № 308/4709/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       03 жовтня 2023 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       судді-доповідача: Мацунича М.В.
       суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Сарай А.І. в справі за позовом Товариства з обмеженої відповідальності «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

встановив:

У травні 2020 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Позов мотивований тим, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 , здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, копія відомостей по обходу населеного пункту, якими зафіксовано показник лічильника природного газу.
Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувалися цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку, проведення відповідачем оплати за надані послуги. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ.
Вказує, що відповідач не зверталася до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувалася послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин. Такі дії відповідача свідчать про прийняття нею умов договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст. ст. 641-642 ЦК України.
ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачував вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ.
Внаслідок не оплати споживачем ОСОБА_1 вартості отриманих послуг із газопостачання заборгованість за спожитий природний газ за вищевказаною адресою станом на 18.05.2020 складає 11 531,63 грн.
Зазначає, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача (основний борг + 3 % річних + втрати від інфляції), згідно з проведеним позивачем розрахунком у позовній заяві, становить 11 531,63 грн – основна заборгованість, 148,95 грн – інфляційні втрати за період з грудня 2019 року до квітня 2023 року, 138,51 грн – 3 % річних за період з грудня 2019 до квітня 2020 року.
На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» вказану суму заборгованості та судові витрати. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» заборгованість в розмірі 11 819,09 гривень, з яких: 11 531,63 грн – основна заборгованість; 148,95 грн – інфляційні втрати; 138,51 грн. – 3 % річних.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» судовий збір у розмірі 2102 гривні.
                                       
ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить змінити судове рішення та стягнути з неї заборгованість за спожитий газ в розмірі 2 417 грн. 
В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило помилкові висновки щодо встановлення суми заборгованості.
Вказує, що позивач за спірний період з січня 2018 року по травень 2020 року нараховує заборгованість 100 % - 6211, 48 грн, тоді як заборгованість повинна становити суму 75 % - 4658,61 грн (у зв`язку з проживанням в квартирі учасника бойових дій). При цьому, за спірний період з січня 2018 року по травень 2020 року нею було сплачено за спожитий газ 2 241,21 грн. Таким чином, фактична заборгованість по даному позову за період з січня 2018 року до травня 2020 року, складає суму 2 417,40 грн, яку вона повністю визнає та готова сплатити.
Помилковим є і твердження суду про те, що позовні вимоги заявлено у межах трьох років.
Суд встановивши, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з січня 2018 року до травня 2020 року, ігнорує той факт, що позивачем за цей період нараховано тільки 6211,48 грн і вона погоджується з сумою заборгованості у межах трирічного строку позовної давності.
Разом з тим, не погоджується із зазначеною в розрахунку сумою заборгованості 8 221,58 грн. Вважає, що зазначена сума без жодних пояснень вписана в розрахунок боргу станом на 01.01.2018 року, за який період вона утворилася і чи попадає вона у трирічний строк позовної давності. Дані питання судом першої інстанції з`ясовано не було та безпідставно відмовлено мені у застосуванні строку позовної давності в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Закарпатгаз Збут» апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 вважаємо такою, що не підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.
Щодо твердження відповідача ОСОБА_1 , про те, що при нарахуванні заборгованості не враховано суму пільги є безпідставним та нічим не обґрунтованим, так як постановою КМУ від 06.08.2014 р №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», із відповідними змінами та доповненнями, які відбувалися протягом різних періодів споживання природного газу споживачем ОСОБА_1 , визначено порядок нарахування та визначення розміру пільги.
Як вбачається, із фінансового стану споживача ОСОБА_1 доданого до матеріалів позовної заяви у відповідача за даними наданими Оператор ГРМ АТ «Закарпатгаз», які надані постачальнику природного газу ТОВ «Закарпатгаз Збут» у ОСОБА_1 зареєстрована тільки газова плита для приготування їжі, інших відомостей про офіційно прийняте в експлуатацію обладнання у ТОВ немає, а тому, враховуючи наявні відомості нарахування пільги відбувалося лише на зареєстроване газове обладнання, а саме газову плиту на одного пільговика. 
Суму пільги, яку Товариство отримувало від управління праці та соціального захисту населення відображено помісячно у фінансовому стані у графі «Повернення», а тому твердження відповідача про те, що пільга не врахована в суму заборгованості безпідставні та спростовуються наявними у справі доказами.
Відносно пропущення строків позовної давності звернення до суду із вимогою про сплату заборгованості.
До позовної заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ додано документи, що підтверджують фактичне споживання природного газу, зокрема, фінансовий стан абонента, копію відомостей по обходу населеного пункту та копію фото лічильника, якими зафіксовано різницю показників лічильника природного газу. 
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Як вбачається із фінансового стану боржника ОСОБА_1 (розгорнутого фінансового стану із липня 2015 року) ОСОБА_1 за наданні послуги із газопостачання щомісячно із моменту виникнення боргу, або особисто або шляхом перерахування пільги (відображено у фінансовому стані у графі «Поверн») здійснювала оплати за отримання послуги із газопостачання, чим у відповідно до ст. 264 ЦК України, переривала строк позовної давності, а тому, заявлення клопотання про застосування строку позовної давності є необґрунтованим та безпідставним, застосованим без будь - яких на те законних підстав, так як в даному випадку не сплив загальний 3-х річний строк позовної давності, а відтак, ТОВ «Закарпатгаз Збут» не пропущено строк звернення до суду.
Із наведеного вбачається, що матеріалами справи підтверджено факт наявної заборгованості за спожитий природний газ у відповідача по справі перед постачальником природного газу ТОВ «Закарпатгаз Збут».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", Постановою КМУ від 22.03.2017 року№187 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу" на виконання ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов`язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ "Закарпатгаз Збут".
Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року.
Відповідно до підпункту 3 п. 1 Загальних положень «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.
Відносини між сторонами регулюються на підставі Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.
Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496.
Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно з п. 4 Розділу І Правил №2496 та п. 1.3 Типового договору №2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. 
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22 грудня 2015, а також розміщено на офіційній веб сторінці ТОВ "Закарпатгаз Збут" (zkqaszbut.104.ua).
Розділом 2 п.3, п.п. 8 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що основними функціями Оператора ГРМ є забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ. Відповідно до п. 4.4 Розподілу 4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015 року № 2500, об`єм постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до Кодексу газорозподільчих систем визначений Оператом ГРМ обсяг споживання природного газу об`єкту споживача за відповідний календарний місяць є підставою для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.
Для визначення об`єму спожитого природного газу по об`єкту споживача використовується дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ.
Згідно глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього кодексу та договору.
Для визначення фактичного об`єму споживання природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.
Відповідно до п. 2.1 Типового договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
Відповідно до п. 5.2 Типового договору, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника згідно з умовами договору.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Судом встановлено, що згідно відомостей, наданих відділом обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області та відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203620556 від 11.03.2020, власником в цілому квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 з 26.11.2003.
Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку № НОМЕР_1 та фіксація показника лічильника природного газу. Розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до встановлених цін на газ.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природній газ станом на 18.05.2020 становить 11 531,63 грн – основна заборгованість, 148,95 грн. – інфляційні втрати за період з грудня 2019 року до квітня 2023 року, 138,51 грн. – 3 % річних за період з 01.12.2019 до 01.04.2020.
Матеріалами справи достовірно встановлено, що позивач виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, зокрема, провело пуск газу в газове обладнання у квартиру, відкрило відповідачу відповідний особовий рахунок, товариство здійснювало безперервне постачання природного газу, а ОСОБА_1 отримувала послуги з газопостачання, проводила часткову оплату послуг за спожитий газ, проте належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. 
При цьому, суму боргу відповідач не спростувала, як і не довела, що відповідний обсяг неоплаченого газу нею не споживався.
Доводи апелянта про те, що судом не враховано що заборгованість позивачем розраховується без врахування пільг, однак, вказане спростовується наданим позивачем фінансовим станом, де у графі «Повернення» вказано суму, що повертається ОСОБА_1 .
Щодо заявлення строків позовної давності, то слід зазначити, що заборгованість ОСОБА_1 значиться з липня 2015 року та останньою з серпня 2017 року по грудень 2017 року частково сплачено заборгованість за спожити газ.
З фінансового стану слідує, що заборгованість ОСОБА_1 станом на січень 2018 становила 8 221,58 грн. У травні, жовтні 2018 року відповідачем частково сплачено заборгованість. 
Відповідно до вимог статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
З позовом ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду у травні 2020 року.
Оскільки ОСОБА_1 вчинялися дії в різний період часу щодо сплати частини заборгованості за спожитий природній газ, то останньою фактично визнавалася сума заборгованості та щоразу переривався строк позовної давності, що свідчить про початок заново перебігу позовної давності.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянт не навів.
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2023 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 жовтня 2023 року.
       
Суддя-доповідач: 

Судді :