Постанова
Іменем України
 
28 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 199/7647/19
провадження № 61-7524св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,	Олійник А. С., Яремка В. В.,	
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Комунальне підприємство «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради,
треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва Олена Станіславівна, Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року у складі судді Спаї В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради (далі - КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради), третя особа - приватний нотаріус Дніпровського (перед цим - Дніпропетровського) міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Шуваєва О. С., про визнання незаконною реєстрації права власності, скасування номера запису               в реєстрі прав власності на нерухоме майно, відшкодування упущеної вигоди.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу                від 22 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО                    Шуваєвою О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 1483, він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на день вчинення зазначеного правочину, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, жодних перешкод для посвідчення договору не було.
Згодом він отримав від ОСОБА_2 згоду на купівлю зазначеного нерухомого майна за 5 000 000,00 грн.
Для належного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, 30 липня 2019 року він та покупець з`явилися до приватного нотаріуса ДМНО Бунякіної О. В., яка постановою від 30 липня 2019 року відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що він не є власником майна, а власником є відповідач ПАТ «МТБ Банк». Також він дізнався про те, що 26 березня 2019 року державним реєстратором КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради внесено запис про право власності № 30878700, яким право власності зареєстровано за ПАТ «МТБ Банк».
Позивач посилався на те, що він ніколи не мав будь-яких взаємовідносин із                ПАТ «МТБ Банк», придбав майно у 2017 році у фізичної особи, на момент купівлі обтяжень в реєстрі щодо домоволодіння не було.
Позивач зазначав, що дії відповідачів щодо скасування за ним права власності та реєстрації цього права за ПАТ «МТБ Банк» є незаконними.
Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати незаконною реєстрацію за ПАТ «МТБ Банк» права власності на домоволодіння на АДРЕСА_1 , здійснену КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради; скасувати номер запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності № 30878700 від 26 березня 2019 року; стягнути солідарно з відповідачів на його користь 5 000 000,00 грн на відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                03 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                24 лютого 2020 року залучено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                22 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач мав обрати інший спосіб захисту - скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам закону та є ефективним. Щодо вимоги позову про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача відшкодування упущеної вигоди, то ця позовна вимога є похідною від вимог позову про визнання незаконною реєстрації права власності та скасування номера запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, то у її задоволенні також має бути відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд виходив із того, що у ПАТ «МТБ Банк» були наявні всі підстави для реалізації умов іпотечного договору щодо права іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, оскільки заборгованість за кредитом не погашено, та звернув увагу, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є. Є., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52444501 від 29 травня 2020 року.
Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про те, що позивач                          є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу, укладених між ним і ОСОБА_5 , оскільки на час укладення таких правочинів, 22 грудня 2017 року, вже існувало рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня                     2017 року у справі № 199/6127/16 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, договорів іпотеки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили.
Апеляційний суд вказав, що, вирішуючи спір у частині позовних вимог про скасування номеру записа в реєстрі прав власності на нерухоме майно, суд першої інстанції не врахував того, що державний реєстратор не може бути відповідачем                 у такій категорії справ. Як зазначив апеляційний суд, спір виник між позивачем та ПАТ «МТБ Банк», тому КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, необхідно відмовити із цієї підстави.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але помилився щодо мотивів такої відмови, що стало підставою для зміни рішення суду першої інстанції та залишення рішення суду першої інстанції в іншій частині без змін.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року,           в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що судами застосовано норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 та від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 1 частини другої                статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). Крім того, на думку заявника, суди порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
У своїй касаційній скарзі заявник також зазначає, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі                 у справі, зокрема апеляційний суд під час апеляційного розгляду справи витребував відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,                  в результаті чого дізнався, що існує новий власник спірного майна ( ОСОБА_4 ), проте не залучив таку особу до участі у справі; суди взагалі не розглянули справу  в межах позовних вимог, а саме: незаконність дій державного реєстратора;                         у випадку відсутності запису про іпотеку, навіть, якщо не було підстав для її припинення, то у випадку переходу права власності до третьої особи відновити іпотеку не можна, як і звернути на неї стягнення, якщо новий власник                                є добросовісним; суд встановив відсутність запису про іпотеку, проте не надав цьому оцінку та не дослідив зібрані у справі докази, зокрема відповідну довідку               з Реєстру прав власності на нерухоме майно; відсутні жодні відомості про недобросовісність набувача майна, проте не є добросовісною поведінка банку.
 
У листопаді 2022 року від ПАТ «МТБ Банк» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, банк просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони є законними.
 
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить визнати поважними причини пропуску строку для його подачі у зв`язку з перебуванням його представника на лікарняному та встановити додатковий час.
 
Клопотання ПАТ «МТБ Банк» підлягає задоволенню, оскільки відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, а аналіз клопотання співвідповідача свідчить, що строк на подання відзиву пропущений з поважних причин, тому суд продовжує його.
 
Інші відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1 станом на час розгляду справи Верховним Судом не надходили.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційна скарга ОСОБА_1 передана на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, зокрема заявнику запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 22 283,60 грн.
У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду клопотання, в якому просив звільнити його довірителя від сплати судового збору у зв`язку з тим, що сума судового збору перевищує 5 % його річного доходу за минулий рік.
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Зменшено розмір судового збору за подання ОСОБА_1 касаційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року до              2 521,53 грн. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.
У вересні 2022 року від ОСОБА_1 надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема квитанція про сплату судового збору у розмірі 2 521,50 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі (з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої               статті 389 ЦПК України),витребувано матеріали справи № 199/7647/19 із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У листопаді 2022 року матеріали справи № 199/7647/19 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2023 року призначено справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                         є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою                   статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                 з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із такого.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5 домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Шуваєвою О. С., зареєстрованим у реєстрі за № 1483.
 
Власником цього домоволодіння була ОСОБА_6 - іпотекодавець за договором іпотеки від 10 січня 2008 року, укладеним між нею та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого було ПАТ «Марфін Банк», а на теперішній час - ПАТ «МТБ Банк», право власності на зазначене майно зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. 10 січня 2008 року.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від              23 травня 2017 року у справі № 199/6127/16 задоволено частково позов ОСОБА_6 до приватного нотаріуса ДМНО Лозенко В. В., приватного нотаріуса ДМНО Шуваєвої О. В., приватного нотаріуса ДМНО Царєйкіна М. М., ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , третя особа -                    ПАТ «Марфін Банк», про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, договорів іпотеки недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди, у тому числі:
 
Визнано недійсним іпотечний договір від 08 липня 2016 року житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1563 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0088, розташованої на АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, розташованої на АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В. та зареєстрований                       у реєстрі нотаріальних дій за номером 1489.
 
Скасовано державну реєстрацію іншого речового права - іпотеки ОСОБА_5                в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про іпотеку 15308387, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30376988 від 08 липня                    2016 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
Скасовано державну реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно -житловий будинок АДРЕСА_1 ,          у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису про обтяження 15307966, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30376707 від 08 липня 2016 року.
 
Скасовано державну реєстрацію іншого речового права - іпотеки ОСОБА_5                в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про іпотеку 15310457, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30378995 від 08 липня                    2016 року, на земельну ділянку площею 0,1563 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0088, розташовану на АДРЕСА_1 .
 
Скасовано державну реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно -земельну ділянку площею 0,1563 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0088, розташовану на АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису про обтяження 15310273, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30378812 від 08 липня 2016 року.
 
Скасовано державну реєстрацію іншого речового права - іпотеки ОСОБА_5                   в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про іпотеку 15310046, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30378604 від 08 липня                   2016 року, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, розташовану на АДРЕСА_1 .
 
Скасовано державну реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно -земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, розташовану на АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису про обтяження 15309351, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Лозенко В. В., індексний номер 30377898 від 08 липня 2016 року.
 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від                   01 грудня 2017 року у справі № 202/7662/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 , ОСОБА_5 до ОСОБА_11 , ОСОБА_8 про скасування та вилучення обтяжень, заборон та арештів.
 
Скасовано та вилучено запис про іпотеку № 15390361, № 15391124 від 14 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В., за реєстровим № 1542; скасовано та вилучено запис про іпотеку № 15308387, № 15310046, № 15310457, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В., від 08 липня 2016 року за реєстровим № 1489.
 
Скасовано та вилучено арешти № 16506538, № 16506267, № 16506876, № 16507490, № 16508231 на нерухоме майно від 21 вересня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, накладені на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня                 2016 року.
 
Скасовано та вилучено заборони № 15390817, № 15390184 на нерухоме майно             від 14 липня 2016 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на підставі договору іпотеки від 14 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу   Лозенко В. В., за реєстровим № 1542.
 
Скасовано та вилучено арешти № 16741157, № 16741442 на нерухоме майно від            05 жовтня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ             від 16 вересня 2016 року.
 
Скасовано та вилучено заборони № 15307966, № 15309351, № 15310273 на нерухоме майно від 08 липня 2016 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на підставі договору іпотеки від 08 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В., за реєстровим № 1489.
 
Зобов`язано державних реєстраторів та органи нотаріату, які здійснюють функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасувати та вилучити                        з Державного реєстру прав обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усі заборони, обтяження, арешти стосовно домоволодіння АДРЕСА_1 ; земельної ділянки розміром 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1210100000:01:514:0087; земельної ділянки розміром 0,1563 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1210100000:01:514:0088; домоволодіння АДРЕСА_2 ; земельної ділянки розміром 0,0371 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1210100000:01:397:0003.
 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Шуваєвою О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 1483, позивач набув право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Власником зазначеного майна станом на 26 березня 2019 року було ПАТ «МТБ Банк».
 
Позивач оспорює право власності ПАТ «МТБ Банк» на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до відповіді виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради                від 03 січня 2020 року № 02/2.18 КП «Центр реєстрації та надання послуг», створене рішенням № 504-18/VІІ Нивотрудівської сільської ради від 01 червня             2018 року, на цей час не здійснює свою діяльність. Наказом від 02 травня             2019 року № 4-К директора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради державний реєстратор Ковальов С. В. відсторонений від виконання посадових обов`язків на підставі наказу Міністерства юстиції України від 04 квітня 2019 року «Про притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг Нивотрудівської сільської ради» Ковальова С. В.» та наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02 травня 2019 року № 389/7. Наказом заступника Міністра з питань державної реєстрації  від 12 червня 2019 року № 1118781-33-19/19.2.1 ОСОБА_12 анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державному реєстратору Ковальову С. В . Документи, які мають відношення для справи та стали підставою для скасування зареєстрованого за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , до архіву сільської ради не передавалися. Будь-яка документація, яка належить КП «Центр реєстрації та надання послуг», печатки, технічне обладнання відсутня. Керівник та працівники ніколи не перебували за юридичною адресою: АДРЕСА_3 , та свою підприємницьку діяльність не здійснювали.
 
Апеляційний суд встановив, що 10 січня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», надалі -                ПАТ «МТБ Банк») та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 00167/RD про надання кредиту у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 389 278,00 доларів США на придбання нерухомості, сплату страхових платежів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,35 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном погашення до 09 січня 2019 року.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 10 січня            2008 року між ВАТ «Морський Транспортний Банк» та ОСОБА_14 укладений договір поруки № 00156rd, згідно з яким ОСОБА_14 на добровільних засадах зобов`язався відповідати за борговими зобов`язаннями ОСОБА_6 , які виникають із умов кредитного договору від 10 січня                  2008 року № 00167/RD.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 січня               2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Морський Транспортний Банк» укладений договір іпотеки № 00154гd, відповідно до умов якого ОСОБА_6 надала в іпотеку банку належне їй на праві власності таке нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 363,5 кв. м, житловою площею 207,5 кв. м, який складається з 4 (чотирьох) житлових кімнат та мансардного поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 1 000,0 кв. м, цільове призначення: обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Цей договір іпотеки 10 січня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П., зареєстрований у реєстрі за № 128.
 
У зв`язку з посвідченням іпотечного договору від 10 січня 2008 року № 00154гd, приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. накладено заборону на відчуження зазначених в іпотечному договорі об`єктів нерухомого майна та внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
 
Згідно з пунктом 24 договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за кредитним договором і за цим договором, яке виникає                            у іпотекодержателя у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за кредитним договором, у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов`язань за даним договором та в інших випадках, передбаченим договором іпотеки.
 
Пунктами 25, 25.1 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом позасудового врегулювання або                               в примусовому порядку. Іпотекодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
29 липня 2009 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Морський транспортний банк» укладений договір № 1 про внесення змін до договору іпотеки від 10 січня                 2008 року № 00154гd, за реєстровим № 128, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. 29 липня 2009 року за реєстровим № 1131, про що                       у Державному реєстрі іпотек зареєстровані відповідні зміни.
 
Відповідно до договору іпотеки № 00154гd в редакції договору № 1 про внесення змін та доповнень від 29 липня 2009 року (пункти 4, 5 договору № 1) позасудове врегулювання здійснюється шляхом використання цього нотаріально посвідченого застереження у договорі іпотеки або шляхом укладення між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про задоволення вимог іпотекодержателя, якими передбачається передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, продаж від імені іпотекодержателя предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві у порядку, визначеному чинним законодавством України, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
 
Передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється за вартістю, яка визначається на підставі експертної оцінки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності, визначеним за вибором іпотекодержателя.
 
Отже, договором від 29 липня 2009 року № 1 про внесення змін до договору іпотеки від 10 січня 2008 року № 00154/гd, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П., реєстровий № 1131, договір іпотеки доповнено іпотечним застереженням, внесено зміни до договору іпотеки та передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі предмета іпотеки                         у власність іпотекодержателя або шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки від свого імені на підставі нотаріально посвідченого застереження у цьому договорі.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується, що власником домоволодіння була ОСОБА_6 - іпотекодавець за договором іпотеки від 10 січня 2008 року, укладеним між нею та ВАТ «Морський транспортний банк», право власності на вказане майно зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. 10 січня 2008 року.
 
Набуття ОСОБА_1 у власність домоволодіння АДРЕСА_1 відбулося за наявності чинного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року у справі № 199/6127/16, яким скасовано право іпотеки ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1563 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0088, на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0087, на АДРЕСА_1 . Зазначене рішення набуло законної сили та не оскаржувалось.
 
Також апеляційний суд звернув увагу, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на цей час власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є. Є., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52444501 від                29 травня 2020 року.
 
Правове обґрунтування
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Разом з тим визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору            у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті               є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У частині четвертій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
У справі, що переглядається, апеляційний суд, правильно визначившись із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний реєстратор не може бути відповідачем у такій категорії справ та у задоволенні позову до нього має бути відмовлено на підставі того, що він є неналежним відповідачем.
 
Водночас, розглянувши спір по суті щодо ПАТ «МТБ Банк», апеляційний суд не звернув належну увагу на те, що до винесення судом першої інстанції свого рішення 22 грудня 2021 року, власником спірного домоволодіння вже було не                 ПАТ «МТБ Банк», а був ОСОБА_4 .
 
Як свідчать матеріали справи, спірне домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 295, виданий 29 травня 2020 року, видавник: приватний нотаріус ДМНО Ковальова Є. Є., дата та час державної реєстрації: 29 травня 2020 року, номер запису про право власності: 36685376, що підтверджується Інформацією                          з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна                   (а. с. 244-259 т. 3).
 
Позивач вимог до ОСОБА_4 не пред`являв, заяв чи клопотань про його залучення не заявляв.
 
За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
 
Аналогічний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 (провадження № 61-697св20).
 
Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження                           № 11-377апп18)).
 
Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
 
Отже, визначення належного відповідача впливатиме на вибір належного способу захисту.
 
Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 спрямовано на захист права власності на спірне домоволодіння, обґрунтовано виходячи з того, що спір у позивача є саме із фізичною особою, за якою було зареєстровано право власності на спірне домоволодіння, проте суди розглянули справу за неналежного складу відповідачів, з ким безпосередньо існує матеріально-правовий спір, зокрема без ОСОБА_4 як особи, за якою зареєстроване право власності на відповідну нерухомість, тому                          у задоволенні позову до ПАТ «МТБ Банк» має бути відмовлено.
 
Оскільки спір розглянуто за неналежним складом сторін, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, то Верховний Суд не аналізує інші доводи касаційної скарги щодо суті спору.
 
Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
 
Отже, оскільки у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка чи оцінка доказів, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, проте помилились щодо мотивів ухвалення рішення, Верховний Суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду шляхом викладення їх мотивувальних частин щодо підстав відмови у задоволенні позову саме через пред`явлення позову до неналежних відповідачів.
ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини                     і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
 
Щодо судових витрат
 
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.
 
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
 
Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про зміну судових рішень у їх мотивувальних частинах, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 127, 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про продовження строку на подання відзиву на касаційну скаргу задовольнити. Продовжити Публічному акціонерному товариству «МТБ Банк» строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 .
Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                  22 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	О. В. Ступак        	
Судді:	І. Ю. Гулейков        	
 	А. С. Олійник        	
 	С. О. Погрібний        	
 	В. В. Яремко