ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/5397/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 липня 2023 року                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                        Сорочка Є.О.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,
       за участі секретаря судового засідання                                        Фищук Н.А.,                                                  
     
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, про стягнення пені, 
   
У С Т А Н О В И В :

Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалою від 27.05.2021 відмовив у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.
18.11.2021 ТОВ ''ХІМЕКС ЛІМІТЕД''подало апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду.
28.04.2022 Шостий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2021 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
                    Постановою Верховного Суду від 16.06.2023 задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ''ХІМЕКС ЛІМІТЕД'', скасувано ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022 і направлено справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.06.2023 визначено склад суду: Ганечко О.М., Василенко Я.М., Кузьменко В.В.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 прийнято справу № 826/5397/18 до провадження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2021 р., призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.07.2023.
У судовому засіданні представники апелянта вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. 
Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2021 адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню в сумі 1566242,36 грн, за деклараціями з ПДВ за вересень та жовтень 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС м.Києві судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 23493,64 грн.
Представником позивача подано через канцелярію суду заяву про відшкодування судових витрат, а саме, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на користь ТОВ "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" судових витрат (у тому числі витрати на правничу допомогу) в розмірі 206712,44 грн.
В обгрунтування поданої заяви було вказано, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи № 826/5397/18, позивачем укладено договір з адвокатом Середою Олексієм Ярославовичем про надання правничої допомоги від 30.09.2020 (далі -Договір).
Відповідно до п.3.1 договору, клієнт (позивач) взяв на себе зобов`язання здійснити виплату адвокату Середі Олексію Ярославовичу винагороду (гонорар) у розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, з розрахунку по 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень за надання правничої допомоги у кожній окремій судовій інстанції (зокрема підготовка заяв по суті, пояснень, клопотань, відповідей, правових консультацій, тощо, без участі у судових засіданнях), а також 10000, 00 гри за кожне судове засідання, в якому буде брати участь адвокат.
Відповідно до п.3.2. договору, сторони домовились, що у випадку винесення позитивного рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката «гонорар успіху» у розмірі 10% від присудженої йому судом грошової суми. Виплата клієнтом «гонорару успіху» здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому- передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 3 робочих днів з моменту набрання законної сили відповідного рішення суду, а у випадку розгляду справи Верховним Судом у касаційній інстанції, протягом 3 робочих днів з моменту набрання законної сили постанови Beрховного суду по відповідній судовій справі (в нашому випадку по справі №826/5397/18), яким буде остаточно визначено присуджену судом грошову суму на користь клієнта.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частини другої вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 206712,44 грн, виходив з того, що: 1) в матеріалах справи відсутні квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інші банківські документи що підтверджують оплату послуг на правничу допомогу; 2) в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг та виконаних робіт; 3) суду не надано документального підтвердження оплати позивачем правничих послуг, що позбавляє можливості суду встановити критерії реальності витрат на професійну допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг; 4) позивачем не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження понесених витрат на правовому допомогу у розмірі 206712,44 грн.
Натомість, апеллянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк ненадання позивачем квитанції/платіжного доручення, що підтверджує оплату послуг на правничу допомогу а також акта виконаних робіт/наданих послуг, не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до норм ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
У свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Тож, з наведеного слідує, що лише документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Колегія суддів наголошує на тому, що сторона, яка претендує на компенсацію витрат на правничу допомогу, має не лише їх задекларувати та пред`явити до стягнення, але й документально підтвердити понесені витрати, зокрема, договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо, за для того, щоб суд при розгляді питання, мав змогу досліджувати сам обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
У даному випадку, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 206712,44 грн, заявником було надано до суду першої інстанції копію договору від 30.09.2020, копію довіреності від 30.09.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1537 від 01.10.2003. (а.с. 23-33 т. 2)
Колегія суддів констатує, що заявником окрім договору про надання правничої допомоги не було надано жодних доказів, які б підтверджували обсяг виконаних робіт/наданих послуг, хоча за п. 3.3 договору та п. 3.4 договору, передбачено, що виплата гонорару здійснюється клієнтом протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі, а акт підписується протягом 3 робочих днів з моменту набрання законної сили відповідного рішення суду, а у випадку розгляду справи Верховним Судом у касаційній інстанції, протягом 3 рлобочих днів з моменту набрання законної сили постанови Верховного Суду по відповідній судовій справі. (а.с. 29-30 т. 2)
Водночас, в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг та виконаних робіт, з огляду на що, суду позивачем не було надано документального підтвердження надання правничих послуг, що позбавляє можливості встановити критерії реальності витрат на професійну допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. З наданого договору про надання правничої допомоги неможливо втсановити всі необхідні та передбачені КАС України критерії та здійснити розподіл судових витрат.
          Щодо висновків суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інші банківські документи що підтверджують оплату послуг на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що приписи КАС України дозволяють та передбачають як фактичне понесення таких витрат, так і їх понесення в майбутньому. (п. 1 ч. 3 ст 134 КАС України) Тож, вказане не є підставою для відмови в задоволенні клопотання з цих підстав, водночас, вищевказане не впливає на результат розгляду клопотання, позаяк, позивачем не було надано акт приймання-передачі наданих послуг та детального опису робіт, які міг би дослідити суд та розподілити витрати на правничу допомогу.
Водночас, у розділі 3 договору, мова йде про сплату гонорару успіху, який сплачується протягом 3 днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження понесених витрат на правовому допомогу у розмірі 206712,44 грн, з огляду на що, у стягненні з відповідача таких витрат слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються у якості належних, та останні не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                     О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                             Є.О. Сорочко

                                                                                                    Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 24.07.2023.