КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №357/13043/21                                                                                 Головуючий у І інстанції - Машкевич К.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/10461/2023                                     Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
03 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.Груп» про зобов`язання вчинити дії, - 
 
установив:
 
У листопаді 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.Груп» про зобов`язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 липня 2007 року між нею та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №784/ФКВ-07 «Споживчий кредит з щомісячним поверненням частини кредиту та щомісячною сплатою процентів», згідно якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) у розмірі 50000 доларів США.
Відповідно до п.3.1 договору, в якості забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених цим договором, позичальник уклала з банком договір іпотеки нерухомого майна.
30 червня 2020 року відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань кредитора від ТОВ «Український промисловий банк» перейшли до ПАТ «Дельта Банк».
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року стягнуто солідарно з позивача та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 675472,13 грн., як заборгованість за кредитним договором №784/ФКВ-07 від 23 липня 2007 року.
12 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. Груп» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.
23 квітня 2021 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким розділ IV ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено п.7.
Зважаючи на наведене, у відповідності до п.7 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позивача за договором про надання споживчого кредиту №784/ФКВ-07 від 23 липня 2007 року підлягає реструктуризації.
Відповідно до п.п.3) п.7 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
20 липня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення реструктуризації боргу, однак відповідач після отримання вказаної заяви жодних дій не вчинив.
Просила зобов`язати ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. Груп» провести реструктуризацію зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті №784/ФКВ-07 від 23 липня 2007 року, а саме здійснити всі обчислення необхідні для проведення реструктуризації та надіслати позивачу поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації, поклавши на ОСОБА_1 вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором:
- сплачувати суму заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації в розмірі 476649,37 грн., різними частинами щомісяця (починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації на виконання цього судового рішення і надалі через кожний місяць) протягом 10 років з дня проведення реструктуризації;
- сплатити суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує, дню проведення реструктуризації, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації в розмірі 198822,76 грн.;
- сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 476649,37 грн. за період з дня проведення реструктуризації на виконання цього судового рішення у розмірі передбаченому п. 7 розділу IV ЗУ «Про споживче користування».
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року, у задоволенні позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено безумовний обов`язок відповідача здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позивачу поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації.
Зазначає, що на момент звернення до суду першої інстанції із даним позовом, позивач не отримала від відповідача будь-якої відповіді на заяву, що становить більше ніж 3 місяці.
Отже, такими діями (бездіяльністю) відповідач фактично відмовив позивачу у проведенні реструктуризації без будь-яких пояснень.
Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року, та ухвалити по справі нове судове рішення, яким її позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №784/ФКВ-07 «Споживчий кредит з щомісячним поверненням частини кредиту та щомісячною сплатою процентів», згідно якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) у розмірі 50000 доларів США.
Відповідно до п.3.1 договору, в якості забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених цим договором, позичальник уклала з банком договір іпотеки нерухомого майна.
30 червня 2020 року відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань кредитора від ТОВ «Український промисловий банк» перейшли до ПАТ «Дельта Банк».
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року стягнуто солідарно з позивача та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 675472,13 грн., як заборгованість за кредитним договором №784/ФКВ-07 від 23 липня 2007 року.
12 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. Груп» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за вищезазначеним кредитним договором.
23 квітня 2021 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким розділ IV ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено п. 7.
Позивач 26 липня 2021 року направила ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. Груп» заяву про реструктуризацію боргу, проте відповідачем про результати розгляду даної заяви позивача не повідомлено. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позов є передчасним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про відмову в реструктуризації боргу.
З висновками викладеними у оскаржуваному рішенні погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.2 ЗУ «Про споживче кредитування», метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Стаття 3 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.
Даним законом внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 7 згідно із Законом №1381-IX від 13 квітня 2021 року.
Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.
Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).
Відповідно до п.п.3 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» 3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.
У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.
Таким чином, відповідно до абз.2 п.п.3 п.7 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом п.7 розділу IV ЗУ «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.
Абзац 2 п.п.3 п.7 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію і не обмежує його права на звернення із такою заявою у тримісячний термін з дня набрання чинності пунктом п.7 розділу IV ЗУ «Про споживче кредитування».
З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2021 позивач надіслала на адресу ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. Груп» заяву про проведення реструктуризації у порядку ЗУ «Про споживче кредитування» рекомендованим листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення в цінний лист.
У вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»).
Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. 
Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»).
Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»).
Докази проведення реструктуризації за кредитним договором №784/ФКВ-07 від 23 липня 2007 року у матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, проте і відповіді на листа позивача про проведення реструктуризації по боргу, також відсутня.
Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.
Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). 
Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. 
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів про відмову в реструктуризації боргу, а банки у своїй діяльності керуються ГК України, законом про банки і банківську діяльність, іншими законодавчими актами,  тоді як норма ЗУ «Про споживче кредитування» на яку посилається позивач щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною.
Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -      
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року залишити без змін.        
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 05 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                   К.П. Приходько

Судді                                                                                   Т.О. Писана

С.О. Журба