ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 вересня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/532/22
Головуючий у першій інстанції – Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/232/23

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:
позивач: Акціонерне товариство ”Універсал Банк”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Універсал Банк” на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Гагаріної Т.О. від 13 жовтня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Ніжин, дата складання повного тексту рішення - 13 жовтня 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                  
                           В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року Акціонерне товариство ”Універсал Банк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг ”Monobank” від 08.11.2018 року у розмірі 17 317 грн. 15 коп., станом на 09.01.2022 року, яка складається із наступного: 15 899 грн. 94 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 1 417 грн. 21 коп. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство ”Універсал Банк” обґрунтовувало тим, що у жовтні 2017 року Акціонерне товариство ”Універсал Банк” запустило новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Позивач вказував, що 08.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ ”Універсал Банк” з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 08.11.2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Позивач зазначав, що підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. Позивач стверджував, що на підставі укладеного договору відповідач отримав картку № НОМЕР_1 , та кредит у гривні у розмірі до 100 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами. Позивач вказував, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, як вказував позивач, відповідач ОСОБА_1 , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що станом на 09.01.2022 року за відповідачем по укладеному з АТ ”Універсал Банк” договору про надання банківських послуг наявна заборгованість на загальну суму 17 317 грн. 15 коп., яка складається із наступного: 15 899 грн. 94 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 1 417 грн. 21 коп. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. 

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.10.2022 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.  
  
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство ”Універсал Банк” просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13.10.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 13.10.2022 року є ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, також судом першої інстанції порушено норми матеріального та  процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень, за допомогою мобільного додатку. При цьому, Умови, опубліковані на офіційному сайті банку, постійно доступні для ознайомлення на офіційному сайті банку, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. Апелянт зазначає, що відповідач має постійний доступ до тарифів банку у мобільному додатку, а отже відповідач мав та має реальну можливість із ними ознайомлюватись. Доводи апеляційної скарги стверджують, що укладення між сторонами договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України ”Про електронну комерцію”, оскільки банк доводить зазначену обставину анкетою-заявою, банк ідентифікував боржника, отримавши ПІБ, РНОКПП, місце проживання, місце роботи, телефон, дані паспорту, тощо; боржник просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись ним для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій, згідно з договором; визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Доводи апеляційної скарги вказують, що наданий банком розрахунок заборгованості відповідача є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки особа користувалась платіжною карткою, переказувала платежі та погодилась із тарифами банку, то відсутні підстави звільнення відповідача від обов`язку виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти. Апелянт вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості, при цьому, на підтвердження правильності розрахунку банк надає банківську виписку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 , довідку про розмір встановленого кредитного ліміту та довідку про наявність рахунку. 
  
Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Універсал Банк” на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.10.2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 08.11.2018 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, в якій відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні, та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору (а.с.9).

У підписаній відповідачем 08.11.2018 року Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг (а.с.9), відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та відповідно підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, які складають Договір, та зобов`язався виконувати його умови.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.11.2108 року, укладеного між Універсал Банк та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 09.01.2022 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму у розмірі 17 317 грн. 15 коп., яка складається із наступного: 15 899 грн. 94 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 1 417 грн. 21 коп. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання (а.с.11-12).

Як вбачається із рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.10.2022 року, відмовляючи у повному обсязі у задоволенні вимог заявленого позову Акціонерного товариства ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції встановив, що підписана відповідачем Анкета-заява не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту, а також домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, та будь-яких відомостей про дату вручення картки відповідачу (враховуючи те, що заяву на отримання кредиту відповідач підписав 08.11.2018 року, а розрахунок заборгованості позивачем надано з 06.01.2021 року) повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Встановивши зі змісту анкети-заяви від 08.11.2018 року, що усі повідомлення, угоди, листи, підписання договорів здійснюється клієнтом банку онлайн за допомогою електронного цифрового підпису, здійсненого із генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом електронного цифрового підпису, на підставі статей: 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України ”Про електронну комерцію”, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами у належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого може здійснюватись в електронній формі, шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. Судом першої інстанції також прийнято до уваги, що жодною із сторін даного спору не заперечувалось, що між ними укладено договір надання кредиту. Що стосується неналежного виконання відповідачем умов даного договору, суд першої інстанції зазначив, що дійсно, перш, ніж надавати кредитні кошти позивачу, зважаючи на те, що проект monobank є онлайн банком, з метою дотримання вимог чинного законодавства, банком було особисто здійснено попередню ідентифікацію відповідача, отримано документи, що підтверджують його особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальника було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватись позичальником з метою засвідчення будь-яких дій, згідно з договором в мобільному додатку. Разом з тим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із Умовами, Тарифами, та Паспортом споживчого кредиту та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі, та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 13.10.2022 року зазначив, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 статті 11 Закону України ”Про захист прав споживачів”, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”УНІВЕРСАЛ БАНК” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms щодо Тарифів користування кредитною карткою, які містяться в матеріалах даної справи, без підпису відповідача, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.11.2018 року, шляхом підписання заяви-анкети. Також судом першої інстанції встановлено, що надана позивачем роздруківка із сайту щодо умов кредитної карти ”Чорна картка Монобанк”, датована 31.12.2021 року, в той час, як договір між сторонами укладено 08.11.2018 року, а отже, належним доказом бути не може. Дослідивши наданий банком розрахунок заборгованості відповідача, суд першої інстанції зазначив, що з нього не вбачається, яким чином даний розрахунок стосується саме тієї платіжної картки, яка видавалась відповідачу, за відсутності будь-яких доказів цього, а також не вбачається, яка сума кредитного ліміту була встановлена на кредитну картку відповідача, чи змінювався цей ліміт в подальшому. Також судом першої інстанції при дослідженні вказаного розрахунку було встановлено, що станом на 09.01.2022 року у відповідача відсутня поточна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), а заявлена позивачем сума, як залишок заборгованості за наданим кредитом, є залишком простроченої заборгованості за наданим (тілом кредиту), при цьому, позивачем не розкрито таке поняття як ”прострочена заборгованості за наданим (тілом кредиту)”, його правову природу та підстави нарахування не передбачені самими Умовами та Правилами надання банківських послуг, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями ”тіло кредиту” та ”прострочене тіло кредиту”, що, з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню. Крім того, судом першої інстанції із розрахунку встановлено, що позичальником вносились відповідні суми на погашення коштів, отриманих як кредит (остання права колонка розрахунку), проте, із наданого розрахунку взагалі неможливо встановити, на погашення яких сум заборгованості спрямовувались зазначені кошти, а також відсутні будь-які суми, вказані, як нараховані відсотки, підстави, період, база для нарахування, сума нарахування. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що розрахунок заборгованості, який надано позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог, є неналежним доказом для підтвердження позовних вимог. Суд першої інстанції зазначив, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, копії Анкети-Заяви, Умов обслуговування рахунків фізичної особи, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду першої інстанції не надав, отже, скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження наявності заборгованості у позичальника ОСОБА_1 . За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги АТ ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволенню не підлягають. 

Апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного розгляду даної справи не знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позивачем до ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості, не узгоджується із фактичними обставинами справи, та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. 

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач має постійний доступ до тарифів банку у мобільному додатку, а отже відповідач мав та має реальну можливість із ними ознайомлюватись. Доводи апеляційної скарги стверджують, що укладення між сторонами договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України ”Про електронну комерцію”, оскільки банк доводить зазначену обставину анкетою-заявою, банк ідентифікував боржника, отримавши ПІБ, РНОКПП, місце проживання, місце роботи, телефон, дані паспорту, тощо; боржник просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись ним для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій, згідно з договором; визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Доводи апеляційної скарги вказують, що наданий банком розрахунок заборгованості відповідача є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки особа користувалась платіжною карткою, переказувала платежі та погодилась із тарифами банку, то відсутні підстави звільнення відповідача від обов`язку виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти. Апелянт вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості, при цьому, на підтвердження правильності розрахунку банк надає банківську виписку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 , довідку про розмір встановленого кредитного ліміту та довідку про наявність рахунку. 

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.10.2022 року, і з даного приводу необхідно зазначити наступне.    

Із прийняттям Закону України ”Про електронну комерцію” №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом   надсилання   комерційного   електронного   повідомлення, розміщення пропозиції  (оферти)  у  мережі  Інтернет  або  інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 вказаного Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 зазначеного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 Закону України ”Про електронну комерцію” визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ”Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, у жовтні 2017 року Акціонерне Товариство ”Універсал Банк” запустило новий проект ”Monobank”, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки ”Monobank”. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках мonobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту ”Monobank” є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2018 року між АТ ”Універсал Банк” та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, в якій відповідач просить відкрити відповідний зазначений поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов (а.с.9).
У даній заяві зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою:
1. Підтверджує, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу.
2. Погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. 
3. Підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
4. Зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунка у національній та іноземній валютах ознайомлений, вимоги цієї інструкції для нього обов`язкові. Йому відомо про те, що вказаний у цій анкеті-заяві поточний рахунок забороняється використовувати для здійснення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
5. Підтверджує і засвідчує, що вся інформація та/або документи, надані ним банку, в тому числі, через мобільний додаток, є повною і достовірною у всіх відношеннях, і він зобов`язується повідомляти банк про будь-які зміни в цій інформації, що можуть статися, не пізніше, ніж через 3 банківські дні від настання таких змін.
6. Просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у банку.

Також у анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем НОМЕР_2 , яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.

До позовної заяви позивач додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням Правління ПАТ ”Універсал Банк”, протокол №44 від 31.10.2018 року, набуває чинності з 01.11.2018, додатками до яких є Тарифи та Паспорт споживчого кредиту ”Картка monobank”, які не підписані відповідачем (а.с.21-42).

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1,ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватись позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законои України ”Про електронну комерцію”.

Згідно п.1,п.5 ч.1 статті 3 Закону України ”Про електронну комерцію”, електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 1-6 статті 11 Закону України ”Про електронну комерцію”, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом   надсилання   комерційного   електронного   повідомлення, розміщення пропозиції  (оферти)  у  мережі  Інтернет  або  інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України ’’Про електронну комерцію’’ встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ”Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, необхідно зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті: 205, 207 ЦК України).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 08.11.2018 року була підписана ОСОБА_1 . 

За даних обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами 08.11.2018 року кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів, що сторонами не заперечується. На підставі приписів статей: 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України ”Про електронну комерцію”, Закону України ”Про електронні документи та електронний документообіг”, є обгрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що між сторонами в належній формі укладено кредитний договір, підписання умов якого може здійснюватись в електронній формі, шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві.

Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування, конструкції договору приєднання, його умови розробляє підприємець (в даному випадку, АТ ”Універсал Банк”).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За даних обставин, з огляду на зміст статей: 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.11.2018 року, посилався на положення Умов обслуговування рахунків фізичної особи,  затверджених рішенням Правління ПАТ ”Універсал Банк”, протокол №44 від 31.10.2018 року, додатками до яких є Тарифи та Паспорт споживчого кредиту ”Картка monobank” (а.с.21-42), як невід`ємну частину спірного договору.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами обслуговування рахунків фізичної особи відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву. Надана позивачем роздруківка Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням Правління ПАТ ”Універсал Банк”, протокол №44 від 31.10.2018 року, додатками до яких є Тарифи та авдповідні дані споживчого кредиту ”Картка monobank”, не підписані відповідачем ані особисто, ані шляхом накладення електронного цифрового підпису. Також з матеріалів справи не вбачається, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначених в цих документах, які додані банком до матеріалів справи, розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, які розміщені на офіційному сайті позивача(www.monobank.ua) змінювалися АТ ”Універсал Банк”.
При цьому, твердження апелянта відносно того, що відповідач мав змогу з ними ознайомитись на сайті банку та в мобільному додатку, не можуть бути належними та достатніми докакзами, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, фактичного ознайомлення та згоди відповідача із вказаними документами.

Враховуючи вищенаведене, узгоджуються із фактичиними обставинами справи висновки суду першої інстанції відносно того, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ ”Універсал Банк” при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщені на сайті  https://www.monobank.ua/terms відносно Тарифів користування кредитною карткою, які містяться в матеріалах даної справи, без відповідного підпису відповідача, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.11.2018 року, шляхом підписання заяви-анкети.  

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.11.2018, укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.11-12), він не містить в собі відповідної інформації відносно того, яким чином відкритий банком поточний рахунок № НОМЕР_3 за анкетою-заявою відповідача стосовно платіжної картки, яка є спеціальним платіжним засобом, на яку відповідачу встановлювався кредитний ліміт. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача не вбачається, яким чином даний розрахунок стосується саме тієї платіжної картки, яка видавалась відповідачу, яка сума кредитного ліміту була встановлена на кредитну картку відповідача, чи змінювався даний ліміт в подальшому. Крім того, вищевказаний розрахунок є неповним та містить інформацію за хронологічний період з 06.01.2021 року до 09.01.2022 року, тобто, хронологічний період починається не з дати укладення сторонами спірного договору. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.11.2018, який надано позивачем, вбачається, що станом на 09.01.2022 у відповідача відсутня поточна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), а заявлена позивачем сума, як залишок заборгованості за наданим кредитом є залишком простроченої заборгованості за наданим (тілом кредиту). При цьому, позивачем не розкрито таке поняття, як ’’прострочена заборгованість за наданим (тілом кредиту)’’, її правову природу та підстави нарахування, які не передбачені самими Умовами та Правилами надання банківських послуг. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.10.2022 року відносно того, що у зв`язку із даними обставинами, суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями ’’тіло кредиту’’ та ’’прострочене тіло кредиту’’, що, із врахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню. Крім того, із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що позичальником вносились відповідні суми на погашення коштів, отриманих, як кредит (остання права колонка розрахунку, (а.с.11-12)). Проте із наданого розрахунку взагалі неможливо становити на погашення яких сум заборгованості спрямовувались зазначені кошти, при цьому, у розрахунку відсутні будь-які суми, вказані, як нараховані відсотки, і неможливо також встановити правову природу нарахувань за порушення грошового зобов`язання, зокрема, підстави, період, базу для нарахування, суму нарахування. 

Приймаючи до уваги вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 , є неналежним доказом для підтвердження позовних вимог АТ ”Універсал Банк” про стягнення заборгованості. 

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянт вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції щодо розрахунку заборгованості, при цьому на підтвердження правильності розрахунку банк надає банківську виписку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 , довідку про розмір встановленого кредитного ліміту та довідку про наявність рахунку. 

Надаючи оцінку вказаним доказам по справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані документи не можуть бути належними та достатніми доказами, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, на підтвердження погодження між сторонами даного спору умов кредитування та наявності у відповідача заборгованості за укладеним між сторонами договором, у вказаному позивачем розмірі.

За даних обставин, позивачем не надано суду відповідних доказів на підтвердження наяності обставин, які є підставами для задоволення вимог заявленого АТ ”Універсал Банк” позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.10.2022 року про відмову у задоволенні позовних вимог АТ ”Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 

На підставі вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ ”Універсал Банк” необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.10.2022 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Універсал Банк” - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 22.09.2023 року.  

Головуючий:                                                  Судді: