Ухвала
 
03 серпня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 759/23090/21
провадження № 61-11559cк23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Поповим Микитою Геннадійовичем , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року у складі судді: Ключника А. С., та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у складі колегії суддів: Мостової Г. І., Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» (далі - ТОВ «Місто для людей Київ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 17 656,53 грн, 3% річних у розмірі 968,97 грн та інфляційні втрати у сумі 2 205,56 грн.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року повернуто зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Місто для людей Київ» про визнання договору неукладеним.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року позов ТОВ «Місто для людей Київ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Київ» заборгованість за спожиті житлово-комунальні у розмірі 17 656,53 грн, 3% річних у сумі 968,97 грн, інфляційні втрати у сумі 2 205,56 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Попова М. Г. залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року та ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року залишено без змін.
 
27 липня 2023 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Поповим М. Г., на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у цій справі становить 20 831,06 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, ця справа є малозначною у силу вимог закону.
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для нього виняткове значення, оскільки сума стягнутих судовим рішенням коштів для непрацездатної особи з інвалідністю з дитинства ІІ групи, якою є відповідач, єдиним джерелом якого є пенсія в розмірі двох з половиною тисяч гривень, є дуже великою та становить майже річний сукупний дохід. Застосування Верховним Судом законодавчого «фільтра» позбавляє відповідача права на судовий захист, гарантований Конституцією України. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, а також справа становить значний суспільний інтерес, оскільки подібних спорів дуже багато, і Верховний Суд має «сказати вирішальне слово» щодо питання стягнення заборгованості за комунальні послуги за умови не укладення договору з обслуговуючою організацією та не посилання позивача на нього. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує чому справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. ОСОБА_1 також не обґрунтовує, які обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, він позбавлений можливості спростувати при розгляді іншої справи та якої саме. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що: особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Поповим Микитою Геннадійовичем , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     В. І. Крат
 
                                                                                                І. О. Дундар 
 
                                                                                                Є. В. Краснощоков