Справа № 130/1734/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1281/2023
Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року	Справа № 130/1734/14-ц	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,
з участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру Вінницької області, Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні та володінні власністю за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – адвоката Путіліна Є. В. на рішення Барського районного суду Вінницької області у складі судді Хитрука В. М. від 28 квітня 2023 року,

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (далі – Чернятинська сільська рада), ОСОБА_1 , Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, вимоги якого уточнили під час розгляду справи та просили:
- визнати недійсним та скасувати рішення Чернятинської сільської ради від 14 березня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 »;
- визнати недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , та свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконними та скасувати рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 є власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Право на частину будинку на підставі судового рішення перейшло до його дружини ОСОБА_2 . В подальшому належні їм земельні ділянки та будинковолодіння були відчужені на користь ОСОБА_5 .
Протягом тривалого часу в них розглядався в різних судових інстанціях земельний спір з суміжним власником будинку ОСОБА_1 . Під час розгляду вказаних земельних спорів за наявністю ухвал про забезпечення позову було оформлено ОСОБА_1 право на земельну ділянку. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку ОСОБА_4 в судовому порядку визнавались недійсними, однак остаточними судовими рішеннями чинність правовстановлюючих документів була відновлена. В даний час правовстановлюючі документи на земельну ділянку суміщаються один з одним, про що свідчить висновок експерта.
ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, Жмеринської районної державної адміністрації в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про визнання недійсними державних актів та скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні та володінні власністю.
На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ОСОБА_4 мав на праві власності земельні ділянки площею 0,1000 га та 0, 2500 га в АДРЕСА_1 , на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 28 липня 2009 року. Однак, у вказаних державних актах зазначено, що вони видані на підставі рішення Чернятинської сільської ради 7 сесії 23 скликання від 11 лютого 2000 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 ». В цей день такого рішення Чернятинська сільська рада не приймала. Крім того, рішення підписала за сільського голову ОСОБА_6 , яка на той час такої посади не обіймала. Зі змісту рішення вбачається, що 7 сесія 23 скликання 21 лютого 2000 року розглядала заяву ОСОБА_4 від 23 серпня 2007 року за № ДА 608, що є абсурдом. Помилкою цей факт не може бути, оскільки така заява ОСОБА_4 дійсно існує за такою датою – 23 серпня 2007 року, яку він писав на ім`я завідуючого земельно-кадастровим бюро В. Мірошниченка з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_2 . Технічні документи були виготовлені не в 2000 pоці, а в 2008 році. Це доводить той факт, що оскаржувані державні акти були видані ОСОБА_4 незаконно. Раніше питання про виготовлення технічної документації та отримання державних актів на земельні ділянки біля будинку не могло розглядатися, тому що саме свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 ОСОБА_4 отримав лише 22 березня 2007 року на підставі рішення виконкому Чернятинської сільської ради від 30 січня 2007 року за № 4, а отже і право на приватизацію земельних ділянок за цією ж адресою він не міг отримати в 2000 році
Оскільки це рішення сільської ради є незаконним, підробленим, а тому воно не могло бути підставою для подальшого його використання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для виготовлення технічної документації і виготовлення державних актів. 
Наявність незаконних державних актів на ім`я ОСОБА_4 порушує право ОСОБА_1 на суміжне землекористування земельними ділянками через порушення межі між земельними ділянками його та ОСОБА_4 . Вважав, що ОСОБА_4 захопив більше 9 соток його земельної ділянки. Крім того ОСОБА_2 самовільно захопила частину його земельної ділянки, встановивши бетонний паркан. 
У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , Жмеринської районної державної адміністрації в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,0800 га по АДРЕСА_1 .
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 є власником будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі договорів дарування від 06 вересня 2013 року. До укладення даних правочинів земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_4 на підставі державного акту від 28 липня 2009 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та державного акту від 28 липня 2009 року на земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства.
Крім того відповідно до погосподарської книги за будинковолодінням за вказаною адресою рахувалася земельна ділянка площею 0,3500 га, яка була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення Чернятинської сільської ради від 11 лютого 2000 року. В даний час по фактичному користуванню площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 складає 0,3438 га, що на 62 кв. м менше за площу, право на яку до неї перейшло. Відповідачем ОСОБА_1 оскаржувалися державні акти, на підставі яких ОСОБА_4 був власником земельних ділянок. За результатами такого оскарження у задоволенні його позову було відмовлено.
Разом з тим рішенням Чернятинської сільської ради від 03 березня 2012 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,33 га, з них 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, а 0,08 га для ведення особистого селянського господарства. Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2013 року зазначене рішення сільської ради скасовано. Однак 14 березня 2013 року цією ж сільською радою прийнято два рішення, в тому числі про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки громадянам, про затвердження технічної документації, та видано ОСОБА_1 державні акти на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .
На підставі даного рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції винесено рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га та площею 0,0800 га по АДРЕСА_1 .
Вищевказане призвело до суміщення земельної ділянки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 та земельної ділянки, право власності на яку оформлено за ОСОБА_1 , що є підставою для визнання незаконними і скасування рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ним на вказані земельні ділянки.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 січня 2017 року вказані справи об`єднано в одне провадження.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в частині вимог до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконними та скасування рішень від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вищевказані земельні ділянки та свідоцтва про право власності на них шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно залишено без розгляду.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року, позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задоволено частково, позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано недійсним та скасовано рішення Чернятинської сільської ради від 14 березня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянину ОСОБА_1 ».
Визнано недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .
Визнано незаконними та скасовано рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,0800 га по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року скасовано ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року. 
Цивільну справу за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, Жмеринської районної державної адміністрації в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про визнання недійсними державних актів та скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні та володінні власністю направлено в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним та скасовано державний акт від 28 липня 2009 року на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 ЯЕ № 692500, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним та скасовано державний акт від 28 липня 2009 року на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серія ВН № 173742 площею 0,1000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 . 
Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 домогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу бетонного паркану, який знаходиться на межі між його домогосподарством та домогосподарствам за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зобов`язано державного кадастрового реєстратора скасувати реєстрацію земельних ділянок на ім`я ОСОБА_4 за серіями: ВН № 173742 площею 0,1000 га ЯЕ № 692500 площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 та кадастровий номер на них.
Зобов`язано державного реєстратора скасувати реєстрацію земельних ділянок на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за державними актами: ВН № 173742 площею 0,1000 га ЯЕ № 692500 площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішення мотивоване тим, що технічна документація із землеустрою, виготовлена на замовлення ОСОБА_4 . Земельно-кадастровим бюро 05 лютого 2008 року, розроблена на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Чернятинської сільської ради Жмеринського району від 11 січня 2000 року не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи до заяви про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 серпня 2007 року було подано копію рішення Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області саме від 11 лютого 2000 року, яке і було підставою для виконання робіт. 
Тому прийняття рішення Чернятинською сільською радою Жмеринського району про передачу земельних ділянок ОСОБА_4 в 2000 році було передчасним і не могло розглядатися сільською радою до того, як було видано дозвіл на виготовлення технічної документації та її затвердження. 
Наявність спірних державних актів ОСОБА_4 порушує право суміжного землекористувача ОСОБА_1 вільно володіти та користуватися земельною ділянкою, оскільки земельні ділянки домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 суміщаються, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи від 27 листопада 2014 № 136, та на земельній ділянці позивача відповідач ОСОБА_2 побудувала бетонний паркан.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 – адвокат Путілін Є. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення скасувати і ухвалити нове – про відмову у позові.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував висновки, викладені у рішенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року, яким, зокрема, встановлено незаконність отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0800 га та будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 . Відповідно, оскільки ОСОБА_1 не є законним власником суміжної земельної ділянки він не має права вимагати визнання недійсними та скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку ОСОБА_3 , скасування державної реєстрації права власності на цю ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу паркану.
Державні акти про право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_9 були предметом судового розгляду, зокрема рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2011 року, яке набрало законної сили відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державних актів недійсними, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року відмовлено також у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Чернятинська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 , про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на ці земельні ділянки. При цьому судами було встановлено, що рішення Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 11 лютого 200 року оскаржувалось ОСОБА_1 ще у 2010 році, але ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2010 року, яка набрала законної сили, провадження у справі було закрито.
ОСОБА_4 набув право власності на земельні ділянки, що є предметом спору, на законних підставах – згідно з рішенням Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 11 лютого 200 року, наявність якого підтверджена архівною випискою з протоколу 7 сесії Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 11 лютого 200 року, самим рішенням протоколом засідання сільської ради, наданим архівним відділом Жмеринської районної державної адміністрації 07 грудня 2011 року.
Звертав увагу, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство (стаття 186 Земельного кодексу України (далі ЗК України), інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, договорів про право тимчасового користування землею, затвердженої Наказом Держкомзему України від 04 травня 1999 року № 43) не передбачали затвердження технічної документації із землеустрою щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку органом місцевого самоврядування.
Вказував, що позивачем не доведено про яку саме земельну ділянку йде мова, оскільки спір фактично виник за 12 м земельної ділянки, тоді як між земельними ділянками відповідачів, та ділянкою, яку раніше приватизував ОСОБА_1 , знаходиться понад 30 м неприватизованої землі, яка перебуває у розпорядженні сільської ради, що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи № 136 від 27 листопада 2014 року.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального закону, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх основі правовідносин сторін та норм матеріального права, яким ці правовідносини регулюються.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
       Частинами першою – третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
       Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року, позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задоволено частково, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Чернятинської сільської ради від 14 березня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянину ОСОБА_1 ». Визнано недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 20 травня 2013 року на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Визнано незаконними та скасовано рішення від 20 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,0800 га по АДРЕСА_1 .
       Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_10 залишено без задоволення, а рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року – без змін. 
Зокрема, у цій справі судами встановлено, що згідно із записами у погосподарській книзі за 2001 – 2005 роки за будинковолодінням по АДРЕСА_1 рахувалась земельна ділянка площею 0,3500 га, яка була передана ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність рішенням Чернятинської сільської ради від 11 січня 2000 року, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію присадибних земельних ділянок» від 26 грудня 1999 року.
Вказаним рішенням Чернятинської сільської ради від 11 лютого 2000 року ОСОБА_4 надано у власність земельні ділянки площами 0,1000 га (для ведення особистого селянського господарства) та 0,25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд).
На підставі рішення виконавчого комітету Чернятинської сільської ради від 30 січня 2007 року ОСОБА_4 22 березня 2007 року видано свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 .
Протоколом про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 06 вересня 2007 року ОСОБА_4 погоджено межі суміжних земельних ділянок.
28 липня 2009 року ОСОБА_4 видані державні акти на право власності на земельні ділянки на підставі рішення Чернятинської сільської ради від 11 лютого 2000 року.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, між сторонами затверджено мирову угоду, зокрема щодо поділу вищевказаного будинку, та на підставі вказаного судового рішення 29 липня 2013 року проведено реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_11 та ОСОБА_4 
06 вересня 2013 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .
Відхиляючи доводи касаційної скарги Верховний Суд виходив із того, що статтею 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналогічні норми містяться у статті 377 ЦК України.
Встановивши, що ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,35 га по АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що до ОСОБА_3 , як до нового власника домоволодіння, відповідно перейшло право на земельну ділянку площею 0,3500 га, яка була передана ОСОБА_4 у власність на підставі рішення Чернятинської сільської ради від 11 січня 2000 року.
Вказане рішення Чернятинської сільської ради від 11 січня 2000 року оскаржувалось ОСОБА_1 в судовому порядку, проте ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25 червня 2010 року провадження у справі за його позовом до Чернятинської сільської ради про визнання протиправним і скасування рішення, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним закрито.
Ця ухвала суду ОСОБА_1 не оскаржувалась та набрала законної сили.
Рішення Чернятинської сільської ради від 11 січня 2000 року не скасовано та є чинним, а також у встановленому порядку недійсним не визнавалось.
ОСОБА_1 є власником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2008 року, на підставі якого йому 22 серпня 2008 року видано реєстраційне посвідчення та зареєстровано право власності на вказаний будинок.
ОСОБА_1 оспорював в судовому порядку державні акти про право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , видані 28 липня 2009 року на ім`я ОСОБА_4 .
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2011 року у справі №2-34/11 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання державних актів недійсними, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2012 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та визнано недійсними, видані 28 липня 2009 року ОСОБА_4 державі акти про право власності на земельні ділянки. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2014 року зазначене рішення Апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2012 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2011 року залишено без змін.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2011 року та ухвала апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2014 року залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2014 року.
Таким чином видані 28 липня 2009 року ОСОБА_4 державі акти про право власності на земельні ділянки є чинними, не є скасованими чи недійсними, та їх законність перевірена судами.
Отже суд першої інстанції, всупереч приписам частини четвертої статті 82 ЦПК України на підставі тих самих доказів, які були предметом дослідження судом при розгляді первісного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_1 , Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, з оцінкою яких погодився й суд касаційної інстанції, прийшов до протилежних висновків щодо недійсності виданих 28 липня 2009 року ОСОБА_4 державних актів про право власності на земельні ділянки, що призвело до існування в одній справі двох протилежних за змістом судових рішень.
Так у рішенні від 23 травня 2017 року суд прийшов до висновку, що рішенням Чернятинської сільської ради від 14 березня 2013 року, яким затверджено технічну документацію та на підставі якого ОСОБА_1 видано свідоцтва про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , порушені права ОСОБА_3 , оскільки на підставі цього рішення відбулось посвідчення та реєстрація права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, частина з якої належить на праві власності ОСОБА_3 , суміщається із земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 . При цьому, виділення земельної ділянки ОСОБА_4 , який подарував її ОСОБА_3 , відбулося раніше ніж виділено земельну ділянку ОСОБА_1 , а рішення органом місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки у цих осіб ( ОСОБА_4 або ОСОБА_3 ) для передачі її частини ОСОБА_1 не приймалось, що відповідно до статті 21 ЦК України, статті 152 ЗК України є підставою для визнання рішення Чернятинської сільської ради незаконним та його скасування.
Натомість у рішенні від 28 квітня 2023 року Барський районний суд Вінницької області виснував, що навпаки саме видача державних актів 28 липня 2009 року ОСОБА_4 порушує права ОСОБА_1 вільно володіти та користуватися земельною ділянкою, оскільки земельні ділянки домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 суміщаються, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27 листопада 2014 року, та на земельній ділянці позивача відповідач ОСОБА_2 побудувала бетонний паркан.
Жодних мотивів для такого висновку, зокрема як може видача 28 липня 2009 року державних актів ОСОБА_4 порушувати право на користування ОСОБА_1 отриманою в 2013 році земельною ділянкою, надання якої у власність та видача на неї правовстановлюючого документу, а також державна реєстрація цього права визнані протиправними і скасовані рішенням суду, що набрало законної сили, суд першої інстанції не навів.
При цьому апеляційний суд звертає також увагу, що при оцінці доводів касаційної скарги про відсутність у ОСОБА_4 права оскаржувати правовстановлюючі документи на землю ОСОБА_1 , відсутність у нього дозволу на розроблення проекту землеустрою і його затвердження, нікчемність рішення, яке зазначене у державних актах ОСОБА_4 , як підстава для їх отримання, незаконність і недійсність вказаних державних актів, незаконність виготовленої та використаної технічної документації від 05 лютого 2008 року, а також підписання наявного у справі рішення Чернятинської сільської ради від 11 лютого 2000 року неналежною особою – ОСОБА_6 , які є одночасно підставою його зустрічного позову, Верховний Суд виснував, що вони спростовуються встановленими судами під час розгляду справи обставинами та зібраними у справі доказами, зокрема, судовими рішеннями, наявними в матеріалах справи, якими вирішувались спори між тими сторонами та щодо тих же земельних ділянок, та обставинами, встановленими у цих рішеннях, в тому числі щодо визнання недійсними державних актів, виданих ОСОБА_4 , щодо визнання протиправним і скасування рішення Чернятинської сільської ради від 03 березня 2012 року в частині передачі ОСОБА_1 земельних ділянок.
       Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 2436 грн 00 к. 
       Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Путіліна Є. В. задовольнити.
       Рішення Барського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру Вінницької області, Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні та володінні власністю відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_4 , на користь  ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн 00 к.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       (Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2023 року).

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. Ю. Береговий

                                                                               М. М. Якименко