ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1785/23 Справа № 205/6995/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника — Соболєва Є.В. та представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Грищенка В.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Соболєва Євгенія Валентиновича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді місцевого суду визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.
       
       У постанові суду зазначено, що 23 червня 2023 року о 17 год. 00 хв. у м. Дніпрі по вул. Миколи Зерова, електроопори СК120-12, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Миколи Зерова – виїзд з території кладовища пос. Ясний, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надала перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Тим самим ОСОБА_2 порушила п. 16.11. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. 

       В апеляційній скарзі захисник Соболєв Є.В. вказує на незаконність, необгрунтованість рішення місцевого суду та просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року щодо ОСОБА_2 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані на схемі місця ДТП, ані в письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зазначено, яке саме покриття мали дороги, чи мали вони однакове покриття, чи була якась із доріг з покриттям відносно грунтової. 
        Крім того, зазначає, що всупереч вимог ст.256 КУпАП уповноважена посадова особа при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановила та не зазначила в протоколі коли виникла небезпека для руху, і відповідно коли ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до п.16.11 ПДР. Разом з тим, у схемі місця ДТП зазначено напрямок руху, з якого неможливо встановити куди саме мала намір рухатися ОСОБА_2 та куди мав намір після перехрестя рухатися ОСОБА_1 . 
       Таким чином, враховуючи те, що місце ДТП, згідно схеми, знаходиться вже за перехрестям, сторона захисту вважає, що на час зіткнення ОСОБА_2 вже переїхала перехрестя, а отже у її діях відсутнє порушення вимог п.16.11 ПДР та можливо мало місце недотримання вимог п.10.1 ПДР.
       Разом з тим, в поданій апеляційній скарзі сторона захисту посилається також на те, що в схемі місця ДТП зазначено про відсутність на дорогах будь-яких знаків пріоритету, а також знаків 1.23.1-1.23.4 “Прилягання другорядної дороги”. Крім того, в порушення п. 4 Розділу XI Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція) на схемі не зазначено координати розміщення транспортних засобів причетних до ДТП відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів; їх розміщення відносно елементів, проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди; розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання грунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів, та ін.         Не зазначення вищевикладеної інформації пов`язано із тим, що учасники ДТП роз`їхалися з місця ДТП і протокол та схема складалися зі спливом більш ніж двох годин, у зв`язку з чим вони не можуть містити достовірні дані, а відтак і вважатися належними та допустимими доказами у справі. 

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Соболєв Є.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. 

Представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого суду без змін, підтримав викладені в клопотанні ОСОБА_1 аргументи на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту. Акцентував увагу на тому, що оскільки ОСОБА_2 виїжджала з кладовища і рухалася по ґрунтовій дорозі у бік асфальтованої дороги, по якій рухався автомобіль потерпілого ОСОБА_1 , тому за ПДР слід вважати, що водій ОСОБА_2 рухалася по другорядній дорозі по відношенню до головної дороги, по якій рухався потерпілий, а отже повинна була діяти відповідно до вимог п.16.11 ПДР України. 

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності -   ОСОБА_2 та потерпілий   ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, останній подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та обидва захисника не заперечували проти можливості розгляду справи без їх довірителей, а отже, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: 

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №265074 від 23.06.2023 року, згідно якого 23 червня 2023 року о 17 год. 00 хв. у м. Дніпрі, Новокодацький район, вул. Миколи Зерова, електроопора СК120-12, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Миколи Зерова – виїзд з території кладовища пос. Ясний, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надала перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Тим самим ОСОБА_2 порушила п. 16.11. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “На окремому аркуші”. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія нею отримана (а.с.1);

- схему місця ДТП від 23 червня 2023 року, в якій зазначено місце зіткнення та попередні напрямки руху водіїв, а також, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль “SKODA FABIA”, д.н.з. НОМЕР_3 , отримав пошкодження передньої правої фари, переднього бамперу, переднього правого бамперу, капоту; а автомобіль ВАЗ21063 д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження лівої сторони передньої та задньої двері, переднього лівого стекла, лівого порогу. Також в схемі зазначено, що освітлення місця ДТП - денне, стан покриття проїзної частини — сухе, наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини — нема, в графі порушення пункту ПДР зазначено п.16.11  (а.с.2);

- письмові пояснення потерпілого ОСОБА_1 , згідно яких 23.06.2023 року близько 17-00 години за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Зерова, він керував автомобілем “SKODA FABIA”, д.н.з. НОМЕР_3 та рухався по вул. Миколи Зерова у бік вулиці Ріжкова. З обочини вулиці виїжджало авто ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 водій якого не переконався в безпечному маневрі, не надав перевагу в русі, так як рухався по головній дорозі. Він намагаючись уникнути ДТП подавав звукові сигнали, водій не відреагував, чим скоїв ДТП з моїм авто. Після чого вони покинули ДТП тому, що хотіли розібратися самостійно, але не прийшли до спільного рішення. Внаслідок ДТП авто отримало механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків (а.с.3);

- письмові пояснення самої ОСОБА_2 , надані нею під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення на місці дорожньо-транспортної пригоди, в яких остання вказувала, що 23.06.2023 року близько 17-00 години вона керуючи авто ВАЗ2106 д.н.з. НОМЕР_1 виїжджала з кладовища на вул. Миколи Зирова. Був сильний рух авто, воно подивилася праворуч, ліворуч, машин не було та почала рух, після чого сталося ДТП. Внаслідок ДТП авто отримало механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків (а.с.4);

- письмові пояснення потерпілого ОСОБА_1  від 18.07.2023 року, надані ним до суду першої інстанції, в яких останній зазначав, що 23.06.2023 року сталося ДТП за його участі та ОСОБА_2 рухаючись по вул. М. Зерова він побачив як водій ОСОБА_2 включила лівий покажчик поворота та почала рухатися, не надавши йому пріоритету в русі, хоча він почав подавати звукові сигнали. Після чого він виїхав на зустрічну смугу у русі, щоб уйти від зіткнення, але не очікував, що автомобіль буде повертати на вул. Новопокровська, через що і сталося зіткнення його автомобіля з іншим. ТЗ отримали механічні пошкодження. Вважав, що у ДТП винна ОСОБА_2 та просив притягнути її до адміністративної відповідальності (а.с.11);

- письмові пояснення  ОСОБА_2  від 18.07.2023 року, надані нею до суду першої інстанції, в яких вона вказувала, що 23.06.2023 року сталося ДТП за участю ОСОБА_1 та її. Вона виїжджала з паркомісця біля кладовища, перетинаючи дорогу по вул. Миколи Зерова, де дуже інтенсивний рух, дорога ізогнута та не проглядається повністю. Пропустила п`ять машин, впевнившись в безпечності маневру почала рух. На даному проміжку шляху не встановлено ні одного попереджувального знаку та рекомендованого знаку швидкості. Ця ділянка знаходиться в населеному пункту. Авто “Шкода” зненацька виїхав, різко загальмував і сталася аварія, а саме удар у двері зі сторони водія. На її думку, водій авто Шкода перевищив швидкість. Гальмівний шлях поліції не виміряла. Вона пропонувала домовитись без поліції, але водій ОСОБА_3 не погодився. Водій запропонував з`їхати з місця ДТП, щоб він мав змогу відвезти клієнтку, так як він служба таксі. Після чого вони з`їздили на СТО в сел. Таромське, щоб провести експертну оцінку пошкодження авто, але сума для водія шкоди здалася низькою, після чого вони викликали поліцію. Винуватцем вважає обох водіїв, так як обидва водії повинні були дотримуватися правил дорожнього руху (а.с.10).

Потерпілою стороною суду апеляційної інстанції надані додаткові докази, а саме фототаблиця з зображенням ґрунтової ділянки дороги, яка веде з території кладовища, та виходить на асфальтовану дорогу. 

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки виходячи зі змісту вищезазначених положень Правил дорожнього руху України, саме на водієві лежить обов`язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який на перехресті нерівнозначних доріг, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. 
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Натомість, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надала перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до ДТП, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року, чим вона порушила вимоги п.16.11 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Крім того, апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 вважала, що у ДТП винні обидва водії, тобто не заперечувала свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Водночас апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника про невідповідність складеного щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП вимогам статті 256 цього Кодексу, оскільки, як видно із змісту цього протоколу, в ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, після складання протоколу ОСОБА_2 була ознайомлена із його змістом, про що свідчить її власноручний підпис у відповідних розділах, будь-які заперечення чи зауваження до протоколу від неї не подавалися.
Крім того, не заслуговують на увагу апеляційного суду і твердження захисника про те, що схема місця ДТП не відповідає вимогам п.4 Розділу ХІ Інструкції, оскільки у відповідності до вимог п. 4 Розділу 9 вона містить усі необхідні відомості. При цьому, схема місця ДТП була складена у присутності ОСОБА_2 , яка будь-яких зауважень чи заперечень при її складанні не мала, що підтверджується підписом останньої на схемі місця ДТП, проставленим власноручно.
Певні неточності, які містить схема місця ДТП, не є підставою для визнання її недопустимим та неналежним доказом у розумінні ст.251 КУпАП, з огляду на те, що вони не є істотними та не впливають на встановлені судом першої інстанції обставини вчинення ДТП та висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказане також кореспондується з рішенням у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_2 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Соболєва Є.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

                На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Соболєва Євгенія Валентиновича - залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО