П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/12621/21	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
22.03.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
–          Яковлєва О.В.
            За участю: секретаря – Худика С.А.
               представника апелянта – Єгорової О.П.
               представника позивача – Кваши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06.12.2021 року №1079314290702, №1079414290702.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ», за результатом якої та у зв`язку із встановленням порушень податкового законодавства позивачу збільшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість та застосовано санкції, попереджено про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні в ЄРПН згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень.
Позивач зазначає, що є діючим підприємством, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області та зареєстроване платником податку на додану вартість, має необхідні ресурси для здійснення своєї господарської діяльності, ведення якої відбувається суворо з дотриманням правил податкового законодавства та належного оформлення податкового і бухгалтерського обліку. Реальність господарських операцій із контрагентами підтверджується первинними та іншими бухгалтерськими документами, фактичним вчиненням правочинів, спрямованих на досягнення господарської (економічної) мети підприємства.
Висновки перевіряючих про відсутність реального характеру господарських операцій з ТОВ «КФ ФАБРИКА ОРГАНІЧНИХ ДОБРИВ» та ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО», не підтвердження фактичного використання придбаного у контрагентів товару – добрива органічного ґрунтуються виключно на припущеннях органу державної податкової служби та спростовуються належним чином оформленими первинними, бухгалтерськими і розрахунковими матеріалами, які, в свою чергу, розкривають зміст, характер господарських операцій та підтверджують використання цих операцій в межах господарської діяльності позивача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 06.12.2021 року за №1079314290702.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 06.12.2021 року за №1079414290702.
Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області сплачений судовий збір.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право на формування валових витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків в результаті придбання товарів/послуг з метою використання в господарській діяльності. Операція з придбання товарів/послуг повинна бути реальною, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платників податків у зв`язку з господарською діяльністю, підтверджена відповідними первинними та розрахунковими документами, які містять відомості про господарську операцію і свідчать про її фактичне здійснення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд дійшов висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що використання позивачем добрив органічних в межах господарської діяльності спростовується даними статистичної звітності – звітів про посівні площі та валові збори сільськогосподарських культур. При цьому, платник податків не забезпечив належне документальне підтвердження операцій, на підставі яких здійснює податковий облік, до вибору контрагентів віднісся без належної обачності.
Не підтвердження підприємством фактичного використання товару в своїй господарській діяльності спростовує наявність розумних економічних причин операцій з контрагентами та дотримання платником норм законодавства у податковій сфері.
Отже, в даному випадку, за відсутності розумної економічної причини (ділової мети) операцій, наявність оформлених (складених) первинних документів (договорів поставки, видаткових накладних та зареєстрованих в Реєстрі податкових накладних, специфікацій, актів приймання-передавання товару, договору зберігання товару тощо) не може бути підставою для формування даних податкового обліку платника. 
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» зареєстровано юридичною особою, є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Миколаївській області.
Основним видом діяльності позивача, серед іншого, є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.
У період з 30.09.2021 року по 04.11.2021 року Головним управлінням ДПС в Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 01.07.2018 року по 30.06.2021 року, а також з питання правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.06.2021 року, за результатами якої складено акт від 11.11.2021 року №8234/14-29-07-02/33277131.
Зазначеною перевіркою встановлено порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ»:
п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.3, абз. «г» п. 198.5 cт. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результатi чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоди, що перевiрявся, на загальну суму 3175440 грн., в томy числi в серпнi 2020 року на суму 3175440 грн.;
п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність peєстpaції податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в перiодi, що перевiрявся, на загальну суму 1758720 грн., в тому числi: в серпнi 2020 року на суму 1758720 грн.
Так, за результатом аналізу господарських операцій та господарської діяльності позивача із контрагентами контролюючий орган дійшов висновку про не підтвердження використання органічних добрив та біодобрив, одержаних (придбаних) від постачальників.
Також, за висновком відповідача, позивач завищив податковий кредит у серпні 2020 року, сформований по господарським операціям із ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО», оскільки придбання та тривале зберігання добавки органічної на території її виробника свідчить про відсутність розумних економічних причин даної операції та ділової мети її придбання.
При цьому, контролюючий орган зауважив, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, якi відображають реальність таких операцій та мають спричиняти реальні зміни майнового cтaнy платника податкiв, а не вiдображенi на паперi.
На підставі виявлених порушень відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 06.12.2021 року №1079314290702 за формою «Р», яким позивачу збiльшено грошове зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 3175440 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 793860 грн.; №1079414290702 за формою «ПН», яким позивача попереджено пpo необхiднiсть скласти та зареєструвати податковi накладнi на суму 1758720 грн.
Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послу і, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно і а/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє па користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За правилами п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно із п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
За правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Слід також враховувати, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності базуються на даних бухгалтерського обліку.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Наведені норми податкового законодавства дають підстави для висновку, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника.
Проведення будь-якої господарської операції підприємства має бути зафіксоване у порядку, встановленому правилами податкового та бухгалтерського законодавства, підтверджуватись первинними і розрахунковими документами, на підставі яких відбувається ведення бухгалтерського обліку платника.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Отже, право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання в разі фактичного придбання товару, що підтверджується первинними документами, та використання цього товару в господарській діяльності платника.
Виходячи з обставин справи, 22.07.2020 року між ТОВ «КФ Фабрика органічних добрив» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» (Покупець) укладено Договір поставки №22/7, за яким на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію, визначену у Специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 9.1 передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 22.07.2021 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
У Специфікації №1 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добриво органічне «Біочард-Фод», вид упаковки, кількість – 192000 кг, ціну, загальну вартість – 8793600 грн., у тому числі ПДВ – 1758720 грн., місце та строки поставки Продукції.
На підтвердження фактичної поставки Продукції позивачем надано видаткові накладні від 30.07.2020 року №30/07/05, №30/07/06, №30/07/07, №30/07/08, №30/07/09, №30/07/10, №30/07/11.
Перевезення Продукції було забезпечено ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на пiдставi укладених з позивачем Договорiв вiд 28.07.2020 року за №7/7З4-1, №7/734-2, про що оформлено товарно-транспортні накладні вiд 30.10.2020 року за №№5-11, акти здачi-прийняття виконаних робiт вiд 03.08.2020 року та свідчать дані paxyнків: Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».
Розрахунки Сторонами Договору проведено у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підприємства, на підставі укладеного Договору від 10.03.2021 року про відступлення ТОВ «КФ Фабрика органічних добрив» права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Статик Трейд» та Договору від 26.04.2021 року із ТОВ «Статик Трейд» про продовження виконання відповідного зобов`язання.
Разом з цим, повний розрахунок із новим кредитором підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківською випискою.
Під час постачання товару ТОВ «КФ Фабрика органічних добрив» виписало на адресу позивача податкові накладні від 30.07.2020 року №45, №46, №49, №44, №48, №50, №47.
Операції із придбання добрива органічного «Бiочар-Фод» Позивачем обліковано за рахунками: 
ДТ 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення», Кт 63l «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 8793600 грн.;
ДТ 6441 «Податковий кредит», Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 1758720 грн. 
Фактичне використання добрива органічного «Бiочар-Фод» в господарській діяльності позивач підтверджує: оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення»; актом №8/l про використання матеріальних, органічних i бактеріальних добрив і засобів хімічного захисту рослин за серпень 2020 року; обліковими листами тракториста-машиніста за формою №67-а за серпень 2020 року №168, №169, №170
Згідно вказаних даних, добрива Підприємства внeceно на площу 444,1 га під с/г культуру соняшник в кількості 165 870 кг та на площу 70,1 га пiд сидерати в кількості 26 130 кг.
Щодо висновків контролюючого органу про не підтвердження використання добрив в господарській діяльності Підприємства на відповідних розмірах земельної ділянки та у відповідній кількості, які обумовлені даними Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року за формою №4-сг та Звіту про площі і валові засоби сільськогосподарських культур, плодів, ягід, винограду під урожай 2020 року за формою №29-сг,  позивач пояснює, що після збирання врожаю ячменя, ріпака та пшениці Підприємством проведені польові роботи з внесення добрива органічного «Біочар-Фод» та досіву соняшника, що відображено в акті за серпень 2020 року №8/1 про використання матеріальних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за серпень 2020 року, облікових листах тракториста-машиніста за формою №67-а за серпень 2020 року №168, №169, №170. Саме поля під посівами ячменя, ріпака та пшениці у звітно-статистичних формах №4-сг та №29-сг підтверджують наведені обставини, до яких було включено відомості про посіви.
Також, 17.08.2020 року у перевіряємому періоді між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ЗЛАТО ТАВРІЇ» (Покупець) та ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО» (Продавець) укладено Договір поставки №1708-2, за яким Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, згідно узгодженою Сторонами Специфікації (Додаток до цього Договору) поставити – добавку органічну (Технічні умови: ТУ У 20.1-31370953-002:2017), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору.
У пункті 9.1 передбачено, що Договір вступає в дію з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє до 17.08.2021 року. Даний Договір автоматично продовжується на строк, який необхідний для повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від проведення взаєморозрахунків по виконаних до припинення Договору зобов`язаннях, а також від оплати штрафних санкцій за порушення зобов`язань за Договором.
У Специфікації №1 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 3889 л, ціну, загальну вартість – 1166700 грн. грн., у тому числі ПДВ – 233340 грн., місце та строки поставки Продукції.
У Специфікації №2 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 3889 л, ціну, загальну вартість – 1166700 грн. грн., у тому числі ПДВ – 233340 грн., місце та строки поставки Продукції.
У Специфікації №3 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 3889 л, ціну, загальну вартість – 1166700 грн. грн., у тому числі ПДВ – 233340 грн., місце та строки поставки Продукції.
У Специфікації №4 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 3889 л, ціну, загальну вартість – 1166700 грн. грн., у тому числі ПДВ – 233340 грн., місце та строки поставки Продукції.
У Специфікації №5 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 4167 л, ціну, загальну вартість – 1250100 грн. грн., у тому числі ПДВ – 250020 грн., місце та строки поставки Продукції.
У Специфікації №6 до Договору Сторонами визначено найменування товару – добавка органічна ТУ У 20.1-31370953-002:2017, вид упаковки - каністри, кількість – 3889 л, ціну, загальну вартість – 1166700 грн. грн., у тому числі ПДВ – 233340 грн., місце та строки поставки Продукції.
На підтвердження фактичної поставки Продукції позивачем надано видаткові накладні від 17.08.2020 року №71, від 19.08.2020 року №72, від 21.08.2020 року №73, від 25.08.2020 року №74, від 31.08.2020 року №75, від 28.08.2020 року №81, №30/07/06, №30/07/07, №30/07/08, №30/07/09, №30/07/10, №30/07/11.
За результатом вказаних операцій ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО» виписало на адресу позивача податкові накладні від 17.08.2020 року №26, від 19.08.2020 року №29, від 21.08.2020 року №31, від 25.08.2020 року №32, від 28.08.2020 року №39, від 31.08.2020 року №35, від 30.09.2020 року №67, від 07.12.2020 року №7, від 31.12.2020 року №75, від 31.03.2021 року №18, від 30.06.2021 року №32, від 30.09.2021 року №47.
17.08.2020 року між позивачем та ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО» укладено договір зберігання №1708-2-ЗБ, за умовами якого позивач передав ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО» на відповідальне зберігання добавку органічну. За актами надання прийому-передачі Товару на зберігання №1 від 17.08.2020 року, №2 від 19.08.2020 року, №3 від 21.08.2020 року, №4 від 25.08.2020 року, №5 від 28.08.2020 року, №6 від 31.08.2020 року, та актом надання послуг №121 від 30.09.202 року ТОВ «ЗАВОД БІОДОБРИВ ТРИВКО» було передано добавку органічну на зберігання.
За додатковою угодою №1 від 16.08.2021 року сторони погодились продовжити строк дії договору зберігання від 17.08.2020 року №1708-2-3Б до 31.12.2021 року.
Вказані операції позивачем обліковано на рахунку: 282 Дт «Товари на складі», Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 7083600 грн. та 4483,88 грн., Дт «Податковий кредит», Кт «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на загальну суму 1417616,78 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про відсутність економічної мети цих операцій, з огляду на тривале не використання Продукції в господарській діяльності Підприємства, позивач пояснює, що операції з придбання добавки органічної ним вчинено в межах господарської діяльності. Непередбачувана та нестабільна економічна ситуація, у тому числі пов`язана із пандемією (поширення захворювання на COVID-19), не дозволила підприємству здійснити остаточний розрахунок за Продукцію в повному обсязі. З метою економії власних коштів Сторони узгодили зберігання Продукції на складі Продавця в межах строку придатності товару.
При цьому, позивач зазначає, що вказана операція не порушує технологічних процесів щодо застосування даних видів добрив у землеробстві та не зменшує економічну вигоду від цієї господарської операції для позивача.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що за вказаними матеріалами можливо встановити зміст господарських операцій, їх виконання, у тому числі місце постачання товару, його вид, кількість, вартість тощо.
Вказані первинні документи містять відомості про підстави їх складання, підписи уповноважених осіб, необхідні реквізити, що дозволяють підтвердити їх оформлення на виконання господарських операцій, визначених у змісті вищенаведених договорів.
Всі зобов`язання, а також стан розрахунків позивача за цими операціями належним чином відображено позивачем у своєму податковому та бухгалтерському обліку, що в тому числі, не заперечується відповідачем.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем надано належні докази в підтвердження придбання товару, його використання в межах господарської діяльності. Під час перевірки у контролюючого органу не виникало жодних зауважень до первинних та інших супутніх ним документів. Наведені документи в своїй сукупності є підтвердженням чіткого і повного відображення проведених господарських операцій. Достовірність даних первинних та інших документів відповідачем не оспорюється.
Судом першої інстанції правильно враховано, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Проведені Підприємством операції вказують на намір отримати позитивний економічний ефект від господарських операцій, при цьому не обов`язково, щоб економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операцій.
З огляду на економічну діяльність Підприємства, вирощування зернових культур спрямовується на отримання позитивного результату в майбутньому.
Відсутність негайно економічного ефекту від операцій не спростовує ділову мету операцій та їх економічне обґрунтування.
Висновки контролюючого органу не ґрунтуються на даних матеріалів первинного обліку, тому безспірно не підтверджують обставини, які виключають право платника на формування податкового кредиту за операціями з його контрагентами.
Враховуючи викладене, з огляду на підтвердження правомірності дій позивача належними первинними, бухгалтерськими та розрахунковими документами, недоведеність відповідачем обґрунтованості висновків про допущення позивачем порушень у податковій сфері, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність безумовних обставин для задоволення позову та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, а доводи апеляційної скарги ці висновки не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 04.08.2023 року.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                            О.В. Яковлєв