ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1515/23 Справа № 214/2574/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 вересня 2023 року                                                        м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: адвокатів Пивовара В.В., Щербачова А.П., які діють в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу захисника Руденко Ю.В. на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
Судом встановлено, що 28.03.2023 о 13 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 318, номерний знак НОМЕР_1 , по мкрн. Сонячний біля буд. 7 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального засобу або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Правопорушення зафіксовано на нагрудні реєстратори № 477458, 475859 та Xiomi Dasncom.
В апеляційній скарзі адвокат Руденко Ю.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2023 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки засобами поштового зв`язку 20.05.2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду була направлена апеляційна скарга через районний суд. Згідно накладної №2005238 кур`єрської служби доставки відправлення доставлено 20.05.2023 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2023 апеляційна скарга була повернута апелянту з підстав пропущення строку на подачу апеляційної скарги без поважних причин. Суд послався на штамп канцелярії суду від 25.05.2023 нібито на конверті, що не відповідає дійсності. Звертає увагу, що термін подачі апеляційної скарги не порушений.
В апеляційній скарзі ставить питання про скасування постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2023 року відносно ОСОБА_1 із закриттям провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, порушенням права на захист, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а надані працівниками поліції докази порушення ПДР, які в подальшому стали підставою для обвинувачення в порушенні вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають вимогами ст. 251 КУпАП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 як працівник ДСНС, може в будь-який час бути викликаний на службу для ліквідації наслідків ворожих обстрілів, а тому не вживає спиртні напої, а витрачати час на безпідставне проходження оглядів на стан сп`яніння не мав можливості та часу. Він не погодився із незаконними діями працівників при складанні протоколу відносно нього та заперечував свою провину в подальшому. Наполягає, що маються порушення вимог п. 5 Інструкції щодо безперервного запису фіксування процедури адміністративного правопорушення на бодікамери працівників поліції та відеорегістратора Xiomi Dasncom. Зазначає, що маються розбіжності у часі на відеореєстраторі патрульної поліції щодо часу прибуття та на відео з бодікамер поліцейських. Вважає, що поліцейськими після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 безпідставно перевірялись дані по номерам автомобіля. Звертає увагу, що маються розбіжності між відповіддю на адвокатський запит щодо наявності розбіжностей у зазначені номерів приладів у протоколі та номерів бодікамери інспектора Рукса Р.Є., яким було складено протокол відносно ОСОБА_1 . Вважає, що фрагменти (нарізки) відеофайлів не можуть бути належними доказами у справі. 
Зауважує, що направлення в присутності ОСОБА_1 поліцейські не виписували, на відеофайлах відсутній факт виписки такого направлення та повідомлення про нього. Крім того, таке направлення виписане до неіснуючого медичного закладу, діяльність якого припинено ще 12.07.2021 року, а тому не має доказової сили.
Вказує, що поліцейськими не надано доказів на підтвердження підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Вважає, що рапорт, в якому зазначено причини зупинки, не може бути належним доказом у справі, посилаючись на практику Верховного Суду.
Посилаючись на судову практику, звертає увагу, що при роз`ясненні прав, передбачених ст. 268 КУпАП, поліцейським не роз`яснено право ОСОБА_1 на захист.
В судовому засіданні захисники Пивовар В.В. та Щербачов А.П., кожен окремо, просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2023 року відносно ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, провадження у справі закрити з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Не заперечували проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи.
Заслухавши захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою підлягає задоволенню, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 10 травня 2023 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана через суд першої інстанції засобами поштового зв`язку та відповідно до накладної № 2005238 кур`єрської служби доставки відправлення доставлено 20.05.2023 року. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 або його захисником копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Руденко Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Хоча захисник Руденко Ю.В. в своїй апеляційній скарзі і зазначає, що її підзахисний ОСОБА_1 винним себе не визнає, на чому наголошували захисники Пивовар В.В. та ОСОБА_2 під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, проте його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 421599 від 28.03.2023, зі змісту якого слідує, що 28.03.2023 о 13 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 318, номерний знак НОМЕР_1 , по мкрн. Сонячний біля буд. 7 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального засобу або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився; (а.с. 2);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.03.2023 (а.с. 3);
-рапортом інспектора від 28.03.2023 року, з якого встановлено, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході розмови у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 4);
-розпискою ОСОБА_3 про зобов?язання доставити транспортний засіб «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , до місця стоянки у смт. Нововоронцовка без права передання керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а.с. 5);
-довідкою інспектора відділення адміністративної практики від 29.03.2023року згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 (а.с. 6);
-відеозаписом на диску, з якого вбачається факт керування транспортним засобом «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 , оголошення причин зупинки транспортного засобу, процедура виявлення ознак сп`яніння, відмови від проходження огляду на місці або в медичному закладі та складання протоколу за фактом відмови від проходження огляду на встановлення факту сп`яніння (а.с. 7).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються, з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді згідно зі положеннями ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Так, судом першої інстанції в судовому засіданні у присутності захисника Руденко Ю.В. було відтворено відеозапис подій, який доданий поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, та встановлено, що автомобіль «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому оголошені, запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, водій відмовився. Вказані обставини були перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження (Clip-0, Clip-1).
Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей у зазначені номерів бодікамер поліцейських в протоколі про адміністративне правопорушення при фіксуванні обставин, що мали місце 28.03.2023 року, з тими, що було оголошено поліцейським, є безпідставними з огляду на наступне. Згідно зі ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Таким чином, КУпАП не передбачає вимоги щодо зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснюється фіксація.
В даній справі про адміністративне правопорушення, поліцейськими зафіксовано процедуру виявлення ознак алкогольного сп`яніння, декілька разів запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі «Clip-0» (0:11:04) та факт його відмови від проходження такого огляду, що зафіксовано на відеозапису «Clip-1» (0:01:07), а тому поліцейські виконали вимоги ст. 266 КУпАП щодо безперервної фіксації, тож доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні. Окрім того, із відеозапису «Clip-0» (0:09:40) вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що у нього наявний запах перегару, самостійно вказує, що вчора вживав спиртні напої.
Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейським було визначені ознаки алкогольного сп`яніння останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Таким чином, поліцейським було встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які були оголошені останньому, а отже були законні підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Під час судового розгляду та з матеріалів справи і відеозапису «Clip-0» (0:03:05) встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено 28.03.2023 року після чого працівниками поліції було оголошено про причину зупинки щодо не увімкнення сигналу повороту при в`їзді до арки багатоквартирного будинку, перевірено документи та з`ясовано у ОСОБА_1 про те, чи не потрапляв автомобіль у дорожньо-транспортну пригоду. Після заперечення ОСОБА_1 про участь у дорожньо-транспортній пригоді, перевірено даний автомобіль базу на планшеті. Під час спілкування працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що і зазначено в рапорті інспектора від 28.03.2023 року (а.с. 4) та складено протокол про адміністративне правопорушення.
Стороною захисту не надано до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 або його захисником було оскаржено дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. 
В матеріалах справи наявний відеозапис «Clip-1» (0:01:07), на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння двічі, який не були спростовано стороною захисту при апеляційному розгляді.
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду доводи апелянта, що суд безпідставно вказав як доказ рапорт інспектора поліції, оскільки обвинувачення ґрунтується не лише на рапорті, як про це зазначає захисник Руденко Ю.В. в апеляційній скарзі, а і на досліджених судом вищезазначених доказах в їх сукупності, яким суд дав належну оцінку в оскарженому рішенні, що були дослідженні при апеляційному розгляді, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Посилання в апеляційній скарзі захисника Руденко Ю.В. щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, адже згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 421599 від 28.03.2023 року (а.с. 2) ОСОБА_1 було роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, які передбачають його права як громадянина та учасника справи про адміністративне правопорушення. Роз`яснення вказаних прав також зафіксовано на відеозаписі «Clip-0» (0:10:11). Та обставина, що ОСОБА_1 не погодився із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, не є підставою протиправних дій працівників поліції. Крім того, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції ОСОБА_1 мав захисника та користувався його правовою допомогою, тож не був позбавлений можливості мати адвоката, гарантованої ст. 268 КУпАП. Таким чином, дані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами, та приймаються судом як спосіб захисту, для уникнення відповідальності. 
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Руденко Ю.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника Руденко Ю.В. залишити без задоволення.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                Г.А. Гришин