Номер провадження: 22-ц/813/1496/23 
Справа № 947/264/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 30

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Просила суд стягнути з ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 56676 грн страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», належної сину загиблого та 170028 грн мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника (а.с.1-5).
18 травня 2021 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (а.с.127-128).
22 червня 2021 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції неповним та необґрунтованим. Апелянт посилається на ст.1167 ЦК України та зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того, апелянт наголошує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе , що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Апелянт повідомляє, що матеріали справи не містять доказів того , що ОСОБА_4 діяв умисно. Тому, як зазначає апелянт, відповідно із розрахунку мінімальної заробітної плати на момент настання страхового випадку (4723*12) сума моральної шкоди становить 56676 грн. Апелянт вказує, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на утриманні свого батька, а у зв`язку з обов`язком батьків до повноліття утримувати дитину, втратив годувальника, тому, сума страхового відшкодування з урахуванням мінімальної заробітної плати на момент страхового випадку становить 170 028 (4723*36). Тому, апелянт просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.130-134).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок ДТП за участю саме транспортного засобу «ГАЗ 2411» р/н НОМЕР_1 цивільно-правову відповідальність за яку повинна нести саме відповідач до суду не надано. Крім того, суд першої інстанції посилався на те, що факт відсутності будь яких рішень, якими встановлена причетність до смерті ОСОБА_4 (вироку, постанови у кримінальному або адміністративному провадженні, висновку перевірки по страховому випадку самої страхової компанії) свідчать про передчасність звернення в інтересах ОСОБА_2 його законних представників, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог які не є доведеними у судовому процесі. 
Проте з таким висновку суду не погоджується апеляційний суд та вказує на наступне.
Як правильно було встановлено судом першої ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с. 13). 
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №53 від 19 липня 2020 року (а.с.14), а також висновком судово-медичного експерта №54-а (а.с. 86) смерть ОСОБА_4 настала внаслідок травматичного шоку на тлі суміжних множинних травм голови, тулуба та кінцівок. 
За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2020 року до реєстру внесені відомості про кримінальне провадження під № 12020160000000842 на підставі того, що 18.07.2020 року, приблизно о 08:50 годин при в`їзді в смт Любашівка, Одеської області на Старокиївської дорозі водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ГАЗ 2411» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 та зник з місця ДТП, в результаті наїзду пішохід загинув на місці ( а.с. 84). 
Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ згідно полісу №АР7038283 страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» застрахована цивільна-правова відповідальність володільців транспортного засобу ГАЗ 2411 р/н НОМЕР_1 , та поліс був діючим на 18.07.2020 року (а.с. 12).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком останнього є ОСОБА_4 (а.с. 18). 
Таким чином предметом розгляду даної справи є вимоги щодо страхового відшкодування страхової компанією шкоди, пов`язаної із смертю годувальника, заподіяної внаслідок ДТП 18.07.2020 року. 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18.07.2020 року, від отриманих тілесних ушкоджень помер ОСОБА_4 . Враховуючи, що в рамках досудового розслідування по кримінальній справі встановлено факт, що під час зазначеного ДТП автомобіль марки «ГАЗ 2411», р/н НОМЕР_3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , а цивільна-правова відповідальність власників автомобіля за шкоду спричинену третім особам внаслідок ДТП даним транспортним засобом застрахована у ПАТ «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта», саме остання є належним відповідачем по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок смерті потерпілої особі її дітям. Розмір матеріальної шкоди розрахований з урахуванням факту розміру страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, а розмір моральної шкоди розраховано від розміру 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку. Відсутність вироку суду на момент прийняття рішення судом першої інстанції не має вирішального значення, оскільки йде мова про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, при цьому не було встановленого умислу або грубої необережності потерпілого, а тому були всі підстави для відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, і відповідно сплати страхового відшкодування неповнолітньому на той момент сину загиблого. 
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, задовольняє апеляційну скаргу частково, скасовує рішення суд першої інстанції та приймає нове про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року - скасувати.
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» (ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_1 56676 грн страхового відшкодування моральної шкоди на підставі п.27.3 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 170028 грн мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст цієї постанови складений 06 жовтня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк