ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 915/144/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т. Шевченка, 29)

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ"
про розподіл судових витрат
за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"    в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023
по справі №915/144/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"   в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення грошових коштів в сумі 197199,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" (далі – ТОВ “РАДОС СВ”) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"    в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі – ДП “НАЕК “Енергоатом”) про 197199,63 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 позов задоволено повністю, стягнуто на користь ТОВ “РАДОС СВ” з ДП “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі відокремленого підрозділу “Південноукраїнська атомна електрична станція” Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” грошові кошти в сумі 197199 (сто дев`яносто сім тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн. 63 коп. з яких: 18733 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять три) грн. 08 коп. - 3 % річних, 178466 (сто сімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 55 коп. – втрати від інфляції, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2957 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 99 коп. та правничої допомоги в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП “НАЕК “Енергоатом” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 у справі №915/144/23 частково скасувати та ухвалити нове рішення в частині до стягнення 3% річних у сумі 17499,87 грн. та інфляційних втрат у сумі 164404,40 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 залишено без змін.
Між тим, 17.05.2023, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" разом із відзивом на апеляційну скаргу надійшло клопотання про розподіл судових витрат, згідно з яким заявник просить стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" додаткові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4  000 грн.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 розгляд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" про розподіл судових витрат призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Запропонувати відповідачу у строк до 14.07.2023 року надіслати до Південно-західного апеляційного господарського суду відзив (заперечення) на заяву щодо відшкодування витрат, понесених позивачем в якості витрат на професійну правничу допомогу у справі №915/144/23.
12.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" повторно надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій ТОВ «РАДОС СВ» просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові  витрати  складаються з судового збору та  витрат,  пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До  витрат,  пов`язаних з розглядом справи, належать  витрати:  1)  на професійну правничу  допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати,  пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи  витрати на професійну правничу  допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими  витратами.  Для цілей розподілу судових  витрат:  розмір  витрат на професійну правничу  допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації  витрат  адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних  витрат  (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру  витрат на професійну правничу  допомогу з метою розподілу судових  витрат  учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним  витрат,  необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових  витрат,  які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні  витрати,  необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з наданих позивачем документів, ТОВ «РАДОС СВ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» укладено договір про надання правової допомоги №1/2023 від 02.01.2023.
Згідно з п.1.1 Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт – прийняти і оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим Договором.
До Договору про надання правової допомоги також додано Додаток №1 – ПРАЙС-ЛИСТ (розмір адвокатського гонорару при юридичному обслуговуванні без фіксованого гонорару).
Також до матеріалів справи представником додано ордер №1212568 від 12.07.2023  на підставі Договору про надання правової допомоги №1/2023 від 02.01.2023 на ім`я адвоката – Кобеляцький Дмитро Миколайович.
Позивачем також надано Акт про надання правової допомоги від 17.05.2023, згідно  якого відповідно до Договору про надання правової допомоги №1/2023 від 02.01.2023 Адвокатське об`єднання «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» надало, а Клієнт прийняв наступну правову допомогу: підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 (п.6.16 Додатку №1 до Договору №1/2023 від 02.01.2023) .
Загальна сума гонорару за надання правової допомоги склала 4000,00 грн.
Згідно з п.2 вказаного Акту  жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому наданих послуг клієнт до Адвокатського об`єднання не має.
Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками Адвокатського об`єднання та клієнта й скріплений їх печатками.
Судова колегія зазначає, що витрати  на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки  має бути сплачено  (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).
Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір  витрат  на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже,  витрати  на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки  має бути сплачено  (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір  витрат  на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл  витрат,  пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, для включення всієї суми гонорару та фактичних  витрат  у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі  витрати  позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських  витрат,  що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі  витрати  понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його  витрати  на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових  витрат,  пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських  витрат  (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові  витрати  на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших  витрат,  лише якщо буде доведено, що такі  витрати  були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових  витрат  суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих  витрат  із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Судом враховано, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів позивача у даній справі заявлені  витрати  в повній мірі відповідають критеріям реальності та розумності.
Заперечень, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність розрахунку  витрат  або про неналежність послуг адвокатів до цієї справи відповідачем не надано.
Тож, перевіривши співрозмірність заявлених  витрат  за послуги адвоката на відповідність зазначеним критеріям, врахувавши ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатами послуг, колегія суддів встановила, що заявлені позивачем  витрати  на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірними із предметом позову та доведеними належними доказами у розмірі 4000 ,00 грн. та підлягають стягненню з ДП “НАЕК “Енергоатом”.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявником при зверненні до суду з клопотанням про покладення судових  витрат на професійну правничу  допомогу на відповідача було дотримано вимоги статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові  витрати.
Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2023 по справі №915/144/23 залишено без змін, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові  витрати,  пов`язані із наданням правничої допомоги позивачеві в сумі 4000,00 грн, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.    123, 124, 126, 129,  169,  221,  244, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №915/144/23 задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, інд.код: 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, інд.код: 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" (53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Запорізька, 49, інд.код: 44055420) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати наказ.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.
          
Головуючий                                                   Н.М. Принцевська

         Судді:                                                        Г.І. Діброва

                                                                            А.І. Ярош