Номер провадження: 22-ц/813/6069/23 
Справа № 495/7350/21
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго»
на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року
у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення,

встановив:
У вересні 2021 року КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернулось до суду з вказаним вище позовом.
Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року позов Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення, залишено без розгляду, з підстав передбачених п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
В апеляційній скарзі КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що скаржник вважає призвело до постановлення незаконної ухвали про залишення позову без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання на 25 квітня 2023 року, просило скасувати оскаржувану ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За доводами апеляційної скарги, висновки суду про залишення позову КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» без розгляду, з підстав наведених у змісті оскаржуваного судового рішення є помилковими та спростовуються матеріалами справи, зокрема,  скаржник вказує, що представник позивача з`явився у судове засідання, призначене судом на 01 березня 2023 року,однак, у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, суд відклав розгляд цієї справи, і про дату та час наступного судового засідання сторона позивача була повідомлена повісткою про виклик до суду. 
25 квітня 2023 року представник позивача також з`явився до судового засідання, проте розгляд справи не відбувся, як повідомила секретар судового засідання у зв`язку з поданим відповідачкою клопотанням про відкладення розгляду справи, при цьому, про дату і час наступного судового засідання представника позивача суд не повідомив, про постановлення судом оскаржуваної ухвали в подальшому сторона позивача дізналася з Єдиного реєстру судових рішень.
Правом на відзив відповідачка не скористалася. 
15 вересня 2023 року від КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» до апеляційного суду надійшла, направлена 11 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку, заява про розгляд справи без участі представника позивача.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки представник позивача КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» повторно не з`явився в судове засідання будучі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, тому дійшов висновку про залишення позову без розгляду, що передбачено п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Як убачається із розписки, яка міститься на а.с. 55, 23 січня 2023 року представник позивача особисто отримав повістку про виклик до суду у судове засідання, призначене на 01 березня 2023 року на 09 год 30 хв.
Із довідки від 01 березня 2023 року складеної секретарем судового засідання Коліниченко Н.О. убачається, що розгляд справи не відбувся у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося ( а.с.57).
13 березня 2023 року представник позивача особисто у суді першої інстанції отримав повістку про виклик у наступне судове засідання, призначене судом на 25 квітня 2023 року, на 10 год 30 хв, що підтверджується розпискою (а.с.59).
Із довідки від 25 квітня 2023 року складеної секретарем судового засідання Коліниченко Н.О. убачається, що особи які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, тому фіксування судового процесу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося ( а.с.57).
Отже представник позивача повторно не з`явився у судове засідання будучі належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Матеріали справи не містять заяв чи клопотань сторони позивача про розгляд справи за відсутності представника чи відкладення розгляду цієї справи.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що на а.с. 60 міститься клопотання відповідачки, що подане до суду і зареєстровано 25 квітня 2023 року, в якому остання просила суд залишити без розгляду вказаний вище позов, у зв`язку із систематичною неявкою представника позивача в судові засідання.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.
Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до п.5 ч.3 ст 2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дії суду, як особливого суб`єкта владних повноважень, регламентовані процесуальним кодексом, дискреція на обрання варіантів дій судом має бути прямо передбачена в процесуальному законі.
Відповідно до п.5 ч.3 ст 2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Тож, за змістом зазначених вище норм в разі повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд безальтернативно залишає позовну заяву без розгляду.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства”.)
Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності. В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18, від 30 червня 2022 року в справі №461/1190/21.
Посилання скаржника в якості доводів апеляційної скарги про те, що представник позивача з`являвся у судові засідання 01 березня 2023 року та 25 квітня 2023 року, однак розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою виключно відповідачки, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.
Водночас колегія судів зауважує, що про дату і час призначеного судом наступного засідання на 25 квітня 2023 року, представник позивача повідомлений під розписку лише 13 березня 2023 року, що також спростовує доводи скаржника про те, що представник позивача прибув до судового засідання 01 березня 2023 року, з метою взяти участь у розгляді справи.
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про залишення позову КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» без розгляду, з вказаних вище підстав, відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено — 25 вересня 2023 року.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова