ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 681/621/23
Провадження № 22-ц/4820/1289/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Чебан О.М.,
       з участю        відповідачки         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 5 травня 2023 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
ОСОБА_2 зазначив, що у липні 2008 року він позичив сину ОСОБА_3 і невістці ОСОБА_1 12 000 доларів США на придбання вантажного автомобіля, а у травні 2012 – позичив відповідачам 20 000 доларів США на придбання житлового будинку. На підтвердження укладених сторонами договорів позики ОСОБА_3 видав йому розписки. Наразі відповідачі відмовилися повернути йому позичені кошти до 1 вересня 2021 року.
За таких обставин ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на свою користь 32 000 доларів США боргу за договором позики, що еквівалентно 1 178 195 грн.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Одночасно з позовом ОСОБА_2 подав суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що існує реальна загроза відчуження відповідачами свого майна, а це, у свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
ОСОБА_2 просив суд накласти арешт на спільне майно відповідачів: житловий будинок по АДРЕСА_1 , та автомобіль «Volkswagen», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, - та заборонити відповідачам відчужувати вказане майно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 5 травня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено та накладено арешт на вказане нерухоме та рухоме майно із забороною відповідачам проводити відчуження цього майна.
Суд керувався тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у забезпеченні позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що застосований судом захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ускладнення ефективного захисту порушеного права позивача. Також суд постановив невмотивовану ухвалу про забезпечення позову та не взяв до уваги інтереси власника майна.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Між ОСОБА_2 і подружжям ОСОБА_3 , ОСОБА_1 виник спір з приводу невиконання останніми зобов`язання за договорами позики.
Сторони не заперечують належність відповідачам забезпеченого майна.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
В силу пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі – до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Із положень статті 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Предметом заявленого позову є зобов`язання  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1  за договором позики у розмірі 32 000 доларів США, що еквівалентно 1 178 195 грн.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що існує реальна загроза подальшого відчуження відповідачами належного їм майна, а невжиття заходу забезпечення позову ОСОБА_2 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист і поновлення порушених прав позивача.
При цьому визначений судом спосіб обтяження майна є співмірним із заявленими вимогами.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви ОСОБА_2 і неправильність застосованого судом заходу забезпечення позову не відповідають фактичним обставинам справи.
При застосуванні виду забезпечення позову судом першої інстанції враховано: предмет позову та межі заявлених вимог; відповідність вжитого заходу вимогам закону, співвідношення права, про захист якого просить позивач, із майновими наслідками обтяження; співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Судом першої інстанції дотримано порядок розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову та постановлено мотивовану ухвалу з цього питання.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви  ОСОБА_2 про забезпечення позову є безпідставними.
При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим висновкам Верховного Суду.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 5 травня 2023 року про забезпечення позову залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2023 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Горгулько Н.А.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27