Справа № 161/2203/23 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/671/23  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
07 вересня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.
секретаря Трикош Н.І.
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2023 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від17 травня 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, вказавши, що з весни 2000 року по 18.11.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 18.11.2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей – син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення подружніх відносин спільні діти сторін залишилися постійно проживати разом з ОСОБА_3 . У 2020 році позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину. Заперечуючи з приводу заявлених вимог відповідач посилався на ту обставину, що він ніде не працює, має інвалідність, а розмір його доходу є незначним. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 11.12.2020 року та до досягнення ними повноліття. У серпні 2021 року ОСОБА_2 придбав автомобіль AUDI Q7 E-Tron, вартістю 818400 грн. Така дороговартісна покупка свідчить про суттєву зміну (покращення) матеріального становища платника аліментів. Вказує, що на даний час на потреби дітей позивачка в середньому витрачає близько 20000 грн на місяць. Такі витрати складаються, зокрема; із придбання сезонного одягу, засобів першої необхідності, продуктів харчування, канцелярського приладдя; із кишенькових витрат, поповнення мобільних телефонів; із витрат на розваги та відпочинок дітей. Одноосібно ОСОБА_3 не в змозі матеріально утримувати дітей, оскільки вона, через життєві обставини, також змушена орендувати житло, загальні витрати на яке становлять близько 17500 грн на місяць. З огляду на наведене, вважає за необхідне та можливе просити суд збільшити розмір аліментів. У свою чергу, з вересня 2020 року по даний час спільні діти сторін регулярно відвідували курси живопису, рисунку та композиції, а також приймали участь у майстер класах, виставках та проектах, які ініціює ГО «Перфоманс». За весь період навчання дітей у художній школі позивачкою витрачено 18110 грн. (14510 грн + 3600 грн). Крім того, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вивчає комп`ютерне програмування та навчається у ТзОВ «Комп`ютерної академії ІТ Степ Луцьк». Вартість навчання складала 14904 грн за 1 семестр. На даний час позивачкою здійснено оплату вартості двох семестрів. Також, у 2022 році ОСОБА_3 понесла витрати у зв`язку з вивченням дітьми іноземних мов у загальному розмірі 11890 грн (7930 грн + 3960 грн). Поряд з цим, позивачка витратила 21889,07 грн на лікування дітей. Сукупно ОСОБА_3 було додатково витрачено на розвиток здібностей та на лікування спільних з ОСОБА_2 дітей 81697,04 грн. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року по справі №161/20463/20 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 5000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 40848,52 грн, а також витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей задоволено частково.
Розмір аліментів змінено – ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття з моменту набранням рішенням законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 29904 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн 18 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. 
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від17 травня 2023 рокузаяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Мартинюк О.І. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Постановлено додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей.
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 6535 (шість тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень.
Не погоджуючись з рішеннями суду,відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення не відповідає вимогам закону, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає зміні, просить змінити рішення стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
В даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник позивача адвокат Мартинюк О.І. апеляційну скаргу заперечила.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дітей скасувати, виходячи з наступного.
Судом та матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 з 18.11.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12), який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 року в цивільній справі № 161/1347/21 було розірвано (а.с. 15-16).
За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей – син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про дану обставину свідчать відповідні свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно (а.с. 13-14).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року в цивільній справі № 161/20463/20 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вирішено стягувати аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 17-20).
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи довічно, а також йому встановлено діагноз у вигляді неврологічного захворювання, спричиненого важкою черепо-мозковою травмою (забій головного мозку, перелом склепіння та основи черепа), у зв`язку з чим останній перебуває на обліку в лікарів (а.с. 145-148).
Відповідач інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, розмір його середньомісячного заробітку суду не відомий.
Вищевказані відомості існували станом на дату постановлення рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2021 року в цивільній справі № 161/20463/20, а тому погіршення чи поліпшення здоров`я ОСОБА_2 з того часу не відбулося.
Як вбачається із відомостей ТСЦ МВС № 0741, а також товаросупровідних документів на транспортний засіб, 04.08.2021 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль AUDI Q-7 E-Tron, 2016 р.в., вартість якого склала 818400 грн. (а.с. 21-34).
Тобто, з моменту присудження аліментів згідно судового рішення в цивільній справі № 161/20463/20 відповідачем здійснено придбання рухомого майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, стороною відповідача не доведено джерело походження коштів на придбання вказаного транспортного засобу
Зазначені вище обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про значне покращення матеріального становища платника аліментів.
Доказів на спростування цієї обставини стороною відповідача суду не надано.
Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд врахував матеріальне становище сторін та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей.
Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2 спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей – сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення кожним з дітей повноліття.
Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам неповнолітніх дітей.
Доводи апеляційної скарги щодо вимог про збільшення розміру аліментів були предметом дослідження судом першої інстанції, обставини, на які покликається позивач в апеляційній скарзі, враховані судом при визначенні розміру аліментів. Отже, такі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи. Рішення у цій частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, з огляду на такі обставини.
Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
У своїй постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд при розгляді справи № 6-1489цс17 прийшов до правового висновку, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадках, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Із системного аналізу вищевказаних положень законодавства у своєму взаємозв`язку слідує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дані положення стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин законодавство відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком у неї певних здібностей, або ж через хворобу, яка потребує постійного систематичного лікування, а відтак й залучення додаткових коштів.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції вважав, що обґрунтованими є витрати позивачки, які понесені нею на розвиток у дітей певних здібностей, а саме:
1) витрати, які стосуються відвідин курсів живопису, рисунку та композиції, а також приймають участь у майстер класах, виставках та проектах, які ініціює ГО «Перфоманс»;
2) витрати, які стосуються навчання у «Комп`ютерній академії ШАГ» ТзОВ «Комп`ютерна академія ІТ Степ Луцьк;
3) витрати, які стосуються вивчення іноземних мов, 
а всього на загальну суму 59808 грн., а тому половина з них в розмірі 29904 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, враховуючи ту обставину, що стороною позивачки не надано належних та допустимих доказів того, що відвідування курсів живопису, додаткове вивчення іноземної мови чи додаткове вивчення комп`ютерних технологій, у зв`язку з чим було укладено договори позивачкою щодо платного навчання дітей, пов`язано з особливими обставинами, зокрема, здібностями дітей саме до навчання живопису чи іноземної мови, а також необхідністю відвідування комп`ютерної академії.
Крім того, судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачем було сплачено наперед 100000 грн аліментів на утримання дітей, проте цю обставину судом першої інстанції не було враховано. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 зроблено висновок, що існування переплати по аліментах є підставою для відмови у стягненні додаткових витрат.
Таким чином, у частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим у цій частині рішення підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що в частині стягнення додаткових витрат суд апеляційної інстанції постановляє нове рішення про відмову в задоволенні позову, додаткове рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу слід змінити. 
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Постановляючи додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції на підставі ч.10 ст.141 ЦПК України стягнув різницю витрат на професійну правничу допомогу (пропорційно задоволеним вимогам).
Доводи апеляційної скарги відповідача, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката є недоведеними і їх розмір необґрунтований, спростовуються матеріалами справи, оскільки стороною позивача було надано акт приймання – передачі наданих послуг, розрахункову квитанцію, договір про надання правничої допомоги та здійснення представництва, отже відсутні правові підстави для відмови у їх стягненні.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не підлягають до задоволення, суму витрат, яка підлягає до відшкодування, слід зменшити.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи складність справи, те, що вона відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК відноситься до малозначних, колегія суддів вважає, що сума 2000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу, буде співмірною із задоволеними позовними вимогами, з обсягом робіт, необхідних адвокату при наданні такої допомоги, та із складністю справи. 
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення суду в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей підлягає до скасування, а додаткове рішення слід змінити, рішення в частині збільшення розміру аліментів необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 376, 381-382, 384 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2023 року в даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дітей скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення додаткових витрат на дітей відмовити.
Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від17 травня 2023 року в даній справі змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття іможе бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді