ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 683/3852/22
Провадження № 22-ц/4820/1476/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Цугель А. О., 
з участю: відповідача ОСОБА_1 ,
прокурора Манзелевського Ю. В.,
представника позивача Панасюка В. М.,
представника третьої особи Волковицького А. О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року (суддя Кутасевич О. Г., повне судове рішення складено 02.06.2023) у справі за позовом заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький, про витребування земельної ділянки. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У грудні 2022 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, звертаючись до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, Міністерства оборони України, зазначав, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області № 109 від 10.06.1980 Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, видано державний акт серії Б № 041671 на право користування землями загальною площею 408 га, які розташовані на території м. Старокостянтинів. Земельним кодексом УРСР в редакції від 14.10.1977, чинній на момент видачі державного акта, було передбачено, що земля є виключно власністю держави і надається лише в користування. У Земельному кодексі УРСР від 18.12.1990 запроваджена категорія землі оборони, а саме землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил і внутрішніх військ. Тому надана КЕЧ земельна ділянка відносилась до земель оборони та перебувала у державній власності. 
       Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 62022240010000035 від 11.02.2022, у якому Міністерство оборони України та КЕВ м. Хмельницький визнані потерпілими, установлено, що 30.07.2015 на виконання наказу Міністра оборона України від 20.05.2015 № 225 «Про утворення комісії з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони» проведено комісійне обстеження земельних ділянок військових містечок м. Старокостянтинів Старокостянтинівського гарнізону. До складу комісії, серед інших, від виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради залучено відділ з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.
Старокостянтинівська міська рада була обізнана щодо місцезнаходження та встановлених меж земель оборони відповідно до державного акта на право користування землею серії Б № 041671 від 1980 року, які розташовані на території м. Старокостянтинів Хмельницької області.
Не зважаючи на це, 05.01.2018 Старокостянтинівська міська рада прийняла рішення № 5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони відповідно до державного акта серії Б № 041671 та знаходяться по АДРЕСА_1 , однак в якості земель комунальної власності.
В подальшому на підставі цього рішення ПП «Земельно-аграрний центр «Карат» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по АДРЕСА_1 , включивши до їх складу землі оборони, які на підставі державного акта належать державі та перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Хмельницький.
11.07.2018 Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області прийняла рішення № 44/29/VII про проведення впорядкування земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої по АДРЕСА_1 , присвоївши їй адресу АДРЕСА_2 , та затвердила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно цієї ділянки. 
На підставі вказаного рішення державний кадастровий реєстратор вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 , і права власності на неї, форма власності комунальна.
Земельна ділянка площею 11,5 га по АДРЕСА_2 , яка належить до земель оборони, вибула з державної власності поза волею титульного володільця усупереч нормативно регламентованій процедурі.
Згодом рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 16.11.2018 № 17 п. 1/31/VII, затвердженим рішенням Старокостянтинівської міської ради від 21.12.2018 № 23/32/VII (із змінами від 24.05.2019 згідно рішення № 14 п.6/34/VII) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га на 81 земельну ділянку, до яких увійшла спірна земельна ділянка кадастровий номер 6810800000:01:007:0087 площею 1000 кв. м, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_3 .
Внаслідок незаконного відчуження земель оборони 24.05.2019 рішенням Старокостянтинівської міської ради № 19 п. 132/34/VII ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, запасу, земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв. м із визначенням поштової адреси: АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з подальшим наданням її у власність (користування).
Рішенням Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2020 № 9 п. 89/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачу земельної ділянки площею 1000 кв. м з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надано земельну ділянку безкоштовно у власність.
В межах кримінального провадження № 62022240010000035 була проведена комплексна земельно-технічна, оціночно-земельна експертиза та експертиза з питань землеустрою (висновок експерта від 20.09.2020 № 2449/2718-2882/21-26) і встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 площею 61,1667 га, яка відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії Б № 041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Хмельницький для державних потреб.
Внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою вказаних вище рішень із державної власності із загальної площі 61,1667 га військового містечка № НОМЕР_1 на користь відповідача вибула частина земель оборони площею 1000 кв. м, якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м. Старокостянтинові. Оформлення права приватної власності на землю відбулося без відповідної згоди Міністра оборони України та рішення Кабінету Міністрів України.
Тому прокурор просив витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства оборони України частину земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею 0,1 га кадастровий номер 6810800000:01:007:0087, якій присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 .
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року позов задоволено. Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства оборони України земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 6810800000:01:007:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та є частиною земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на необґрунтованість та незаконність рішення суду. Вважає, що суд безпідставно не застосував позовну давність. Про порушення прав позивач міг дізнатися з моменту опублікування рішення Старокостянтинівської міської ради про виділення йому земельної ділянки. У рішенні Старокостянтинівської міської ради від 24.05.2019 чітко зазначено за рахунок якої земельної ділянки здійснюється виділення йому земельної ділянки, що дозволяло Міністерству оборони України зауважити накладення виділеної земельної ділянки на землі оборони. Крім того, до рішення від 05.01.2018 додається графічне зображення земель. Відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі № 910/4266/16, на Міністерство оборони України покладено обов`язок здійснювати моніторинг власних земель. 
Хмельницька спеціалізована прокуратури у сфері оборони Західного регіону у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Вказує, що строк позовної давності не пропущено, оскільки рішення Старокостянтинівської міської ради щодо спірної земельної ділянки не давало можливості ідентифікувати її приналежність до земель оборони. Факт накладення земельної ділянки на землі оборони був виявлений при проведенні експертизи, висновки по яких позивач отримав 20.09.2021.
КЕВ м. Хмельницький у відзиві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтованою. Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності суд першої інстанції правомірно відхилив, оскільки зі змісту рішення органу місцевого самоврядування неможливо встановити накладення спірної земельної ділянки на землі оборони.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.
Прокурор Манзелевський Ю. В., представник Міністерства оборони України Панасюк В. М., представник третьої особи ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області № 109 від 10.06.1980 Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, видано державний акт серії Б № 041671 на право користування землею загальною площею 408 га для державних потреб, яка розташована на території м. Старокостянтинів Хмельницької області (а.с. 30-35, т. 1). 
17.09.2015 на виконання наказу Міністра оборона України від 20.05.2015 № 225 «Про утворення комісії з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони» проведено комісійне обстеження земельних ділянок військових містечок м. Старокостянтинів Старокостянтинівського гарнізону. До складу комісії, яка проводила таке обстеження, входив також представник відділу з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Предметом обстеження, серед іншого, була земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко № НОМЕР_1 (а.с. 36-43, т. 1).
05.01.2018 Старокостянтинівська міська рада прийняла рішення № 5/26/VII про проведення інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності міста Старокостянтинів загальною орієнтовною площею 115000 кв. м згідно додатку (а.с. 44, т. 1).
На підставі прийнятого органом місцевого самоврядування зазначеного вище рішення ПП «Земельно-аграрний центр «Карат»» виготовив технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по АДРЕСА_1 . 
Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області 11.07.2018 прийняла рішення № 44/29/VII про проведення впорядкування земельної ділянки площею 115000 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 , та затвердила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки (а.с. 45, т. 1).
На підставі вказаного рішення державний кадастровий реєстратор вніс відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки кадастровий номер 6810800000:01:007:0038 загальною площею 115000 кв. м, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 .  
Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 17 п. 1/31/VII від 16.11.2018 №17 територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , (а.с. 46, т. 1).
У результаті поділу, серед інших, утворилась земельна ділянка площею кадастровий номер 6810800000:01:007:0087. 
Рішенням Старокостянтинівської міської ради № 19 п.132/34/VII від 24.05.2019 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, запасу (КВЦПЗ:16.00) за рахунок земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 кадастровий номер 6810800000:01:007:0050, земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв. м із визначенням поштової адреси: АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з подальшим надання її у власність (а.с. 47, т. 1).
03.07.2020 рішенням Старокостянтинівської міської ради № 9 п. 89/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення розташованої по АДРЕСА_3 земельної ділянки площею 1000 кв. м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ: 02.02.01; кадастровий номер 6810800000:01:007:0087) та надано її безкоштовно у власність ОСОБА_1 (а.с. 48, т. 1).
На підставі зазначеного рішення за ОСОБА_1 27.07.2020 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6810800000:01:007:0087 (а.с. 49-51, т. 1).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що незаконно передана у власність відповідачу земельна ділянка підлягає витребуванню на користь держави.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно з висновком комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 2449/2718-2882/21-26 від 20.09.2020, проведеної в рамках кримінального провадження № 62021240010000049, спірна земельна ділянка кадастровий номер 6810800000:01:007:0087 повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 площею 61,1667 га відповідно до Державного акта серії Б № 041671 від 1980 року на право постійного користування землею , розміщену в місті Старокостянтинові, площею 408 га для державних потреб (а.с. 53-179, т. 1).
Частиною 1 статті 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
Відповідно до положень статті 19 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони (частини 1, 2 і 4 статті 84 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з положеннями частин 1, 2 і 4 статті 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
В силу частини 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Частиною 2 статті 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.
На підставі статті 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
В силу частин 3 і 4 статті 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
Оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України відповідно до статті 142 ЗК України, виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони, шляхом прийняття відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині 2 статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). 
Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині 3 статті 152 ЗК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом.
В силу статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. 
Для витребування майна оспорювання рішень органів державної, виконавчої влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, не є ефективним способом захисту прав. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без пред`явлення вимоги про визнання його недійсним, таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.
З урахуванням наведених вимог закону і встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки припинення права користування земельною ділянкою, затвердження технічної документації із землеустрою щодо вилучення земельної ділянки із земель оборони, зміна категорії земельної ділянки не відповідає вимогам закону, ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку кадастровий номер 6810800000:01:007:0087 незаконно, отже земельна ділянка вибула із земель державної власності поза волею належного розпорядника і позовні вимоги щодо її витребування є обґрунтованими та доведеними.
Крім того, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2023 у справі № 924/521/21 задоволено позов КЕВ м. Хмельницький та визнано недійсними рішення Старокостянтинівської міської ради від 05.01.2018 № 5/26/VII «Про проведення інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності м. Старокостянтинів», рішення Старокостянтинівської міської ради від 11.07.2018 № 44/29/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності м. Старокостянтинів (розробленої на підставі рішення від 05.01.2018 № 5/26/VII), рішення Старокостянтинівської міської ради від 16.11.2018 № 17 пункт 1/31/VII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки».
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2023 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 14.06.2023 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 скасовано, рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2023 залишено в силі.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне незастосування судом першої інстанції наслідків пропуску строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Старокостянтинівської міської ради не містили будь-якої інформації, яка б давала можливість ідентифікувати земельну ділянку, яка підлягала інвентаризації, та в подальшому передачі у власність відповідачу, як таку, що належить на праві постійного користування Міністерству оборони України.
Міністерство оборони України дізналось про порушення права лише 20 вересня 2020 року, отримавши висновок комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 2449/2718-2882/21-26, що була проведена в межах кримінального провадження № 62021240010000049, якою встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6810800000:01:007:0087 повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_1 площею 61,1667 га, яка входить до земель площею 408 га для державних потреб, які на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 041671 від 1980 року перебувають у постійному користуванні КЕВ м. Хмельницький.
Тому позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». 
Апеляційна скарга не містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення. 
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 25 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта