КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
єдиний унікальний номер справи: №2-4125/11
номер провадження №22-ц/824/501/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
27 червня 2023 року                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:
судді - доповідача                    Білич І.М.
                     суддів                                        Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
                    при секретарі                                        Рагушиній І.В.
                                  за участю:   представника скаржника - адвоката Награбовського О.В.
                                                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В.
у цивільній справі №2-4125/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про встановлення нікчемності правочину,-
 
в с т а н о в и л а:
 
У вересні 2011 року ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просило стягнути з останнього заборгованість, яка складається із: 2 014 393 грн. 07 коп. заборгованості за основною сумою кредиту; 2 384 735 грн. 05 коп. та 33 838,49 долари США, що за курсом НБУ станом на 02 лютого 2016 року становить 861 134 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховані станом на 22 серпня 2011 року; 905 684 грн. 10 коп. та 17 518, 42 долари США, що за курсом НБУ станом на 02 лютого 2016 року становить 445 815 грн. 36 коп. - заборгованість за пенею станом на 22 серпня 2011 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 травня 2009 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ТОВ «Сіел Форс» укладено кредитний договір № 94-09/КР-SEL відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод до договору, банк зобов`язався надати товариству кредит у розмірі 6 139 288 грн. 39 коп. та 130 840,07 долари США, а товариство сплатити відсотки за користування кредитом та повернути кредит в повному обсязі не пізніше 25 лютого 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, 12 травня 2009 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 94-09/П2-SEL та, в подальшому, додаткові угоди до нього. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав товариству обумовлену кредитним договором суму кредиту, натомість товариство не надало своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що призвело до утворення заборгованості. У зв`язку з наведеним, позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду.
 
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2011 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість по кредитному договору та договору поруки в розмірі 9 429 707 грн. 54 коп. та 182 196,98 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 452 383 грн. 22 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2011 року скасовано та призначено справу до розгляду.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ПУМБ» за результатами розгляду якого просив встановити нікчемність договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, укладеного між ним та відповідачем.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначаючи, що він не укладав та не підписував вищевказаний договір. 
 
  Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про встановлення нікчемності правочину, відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва. 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про встановлення нікчемності правочину, відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду в частині вирішення вимог первісного позову, ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду у вказаній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким первісні позовні вимоги, задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що висновки суду першої інстанції про не укладення ОСОБА_1 договору поруки та додаткових угод до нього, не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам. Так, за клопотанням ОСОБА_1 , судом першої інстанції двічі призначалася судова почеркознавча експертиза. Проте, висновок експерта не підтвердив те, що підписи на договорі поруки проставлені не ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю достатньої кількості вільних зразків підпису ОСОБА_1 . При цьому, як вбачається з п. 2 дослідницької частини висновків експертів, ОСОБА_1 умисно ухилявся від надання вільних зразків підпису експертам у достатній кількості, з метою неможливості встановлення приналежності підпису на договорі поруки останньому. Судом безпідставно було відхилено висновки викладені у п. 3 висновку експерта від 23 листопада 2020 року, який фактично підтверджує, що підпис у додатковій угоді № 1 до договору поруки виконано ймовірно ОСОБА_1 . Крім того, судом не призначалася експертиза підпису в графі «Поручитель» додаткової угоди № 2 до договору поруки, що свідчить про відсутність доказів її не укладення. Також, судом протиправно долучено до матеріалів справи та визнано допустимим доказом висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ від 17 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, відкритому за заявою ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять дозволу слідчого або прокурора на розголошення матеріалів досудового розслідування останнім. Крім того, при ухваленні судового рішення, у якості доказу по справі, судом може бути прийнято в окремих випадках вирок суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ВС у справі № 909/685/18. Разом з тим, вирок суду у кримінальному провадженні відкритому за заявою ОСОБА_1 , наразі відсутній.  
 
01 лютого 2023 року від відповідача за первісним позовом на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначаючи, що після вичерпання можливостей отримати висновок почеркознавчої експертизи в рамках цивільного процесу, останнім було ініційовано кримінальне провадження де за його клопотанням було призначено почеркознавчу експертизу, за результатами проведення якої, експертами Київського НДЕКЦ МВС України складено висновок № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ від 17 листопада 2021 року. Пізніше, ним отримано дозвіл слідчого на розкриття таємниці досудового розслідування та копію вищевказаного висновку. Таким чином, порушення діючого законодавства щодо порядку призначення, проведення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального процесу, а також під час одержання вказаного доказу, відсутні. Висновок ВС у справі № 909/685/18, на який посилається скаржник у апеляційній скарзі, не є релевантних до спірних правовідносин у даній справі. На думку відповідача за первісним позовом, про факт не укладення договору поруки свідчать й інші докази, а саме, факт невідповідності його реєстраційних паспортних даних зазначених у договорі поруки та факт його знаходження на лікуванні  станом на момент нібито укладення договору поруки.
 
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Відповідач за первісним позовом до суду апеляційної інстанції не з`явився, направивши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.
Представник відповідача за первісним позовом до суду апеляційної інстанції не з`явилась, направивши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю  перебування в  судовому засіданні у іншій справі.
Дослідивши вищевказані клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У матеріалах справи наявна достатня кількість доказів для правильного вирішення даної справи, крім того, правова позиція відповідача за первісним позовом викладена у відзиві на апеляційну скаргу.  
Також, колегія суддів враховує, що дана справа перебуває у провадженні Київського апеляційного суду з грудня 2022 року.
Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, ураховуючи обмежені строку перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотань відповідача за первісним позовом та його представника про відкладення розгляду справи.
 
Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
 Оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року оскаржується лише в частині відмови у задоволенні первісного позову, то відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України переглядається судом апеляційної інстанції лише у зазначеній частині.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що 12 травня 2009 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Сіел Форс» укладено кредитний договір № 94-09/КР-SEL згідно умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Сіел Форс» надано кредит в розмірі 6 139 288 грн. 39 коп. та 130840,07 долари США строком до 25 листопада 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,50 % річних для кредиту в доларах США та 25 % для кредиту в гривнях (т. І а.с. 17-29; 30-32; 33-38; 39; 40).
12 травня 2009 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 94-09/П2-SEL, згідно умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, ОСОБА_1 поручився перед ПАТ «ПУМБ» за виконання ТОВ «Сіел Форс» зобов`язань, що випливають за кредитним договором № 94-09/КР-SEL від 12 травня 2009 року (т. І а.с. 45-48; 49-50; 51-53).
04 лютого 2011 року ПАТ «ПУМБ» направило на поштову адресу ОСОБА_1 письмову вимогу щодо виконання зобов`язань за договором поруки, яка повернулася на адресу банку без вручення (т. І а.с. 54-57; 58-59).
 
Згідно висновку експертів КНДІСЕ №6662/6663/16-32 від 01 грудня 2016 року, підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «С.А. ЧИЧЕРІН» графи «Поручитель:» в договорі поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року, що укладений від імені ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 , виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «С.А. ЧИЧЕРІН» графи «Поручитель:» в договорі поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року, що укладений від імені ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 або іншою особою не виявилось можливим, з причин, наведених в п. 2 дослідницької частини висновку експертів.  Згідно п. 2 дослідницької частини висновку експертів, виявити походження розбіжностей, зазначених у висновку, експерт не зміг у зв`язку з малою кількістю вільних зразків підпису ОСОБА_1 (т. І а.с. 214-219).
 
Згідно висновку експертів КНДІСЕ № 22287/22315/20-32/28485/20-32 від 23 листопада 2020 року, підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться у графі «Поручитель:» на зворотній стороні другого аркуша договору поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року, укладеного від імені ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; у графі «Поручитель:» на лицевій стороні другого аркуша додаткової угоди № 1 від 27 серпня 2009 року до договору поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року, укладеного від імені ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 , - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Встановити, чи виконаний досліджуваний підпис ОСОБА_1 або іншою особою, не виявилося можливим з причин, зазначених у п. 2 дослідницької частини висновку експерта. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у графі «Поручитель:» у додатковій угоді № 1 від 27 серпня 2009 року до договору поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року, виконано ймовірно ОСОБА_1 . Згідно п. 2 дослідницької частини висновку, оцінити походження зазначених у висновку розбіжностей експерти не змогли через значну варіаційність наданих зразків підпису ОСОБА_1 та обмеженим обсягом наданих зразків його підпису певного варіанту, максимально подібного за будовою елементів до досліджуваного підпису (т. ІІ а.с. 217-229).
21 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Подільської окружної прокуратури м. Києва із заявою про вчинення службовими особами ПАТ «ПУМБ» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190,ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, в якій зазначив, що працівниками банку було підроблено його підпис в договорі поруки № 94-09/П2-SЕL від 12 травня 2009 року (т. ІІІ а.с. 23-26), відомості по якій 29 липня 2021 року внесено до ЄРДР №12021100120000087 (т. ІІІ а.с. 27).
Відповідно до даного висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ, підпис у графі «Поручитель: Громадянин України ОСОБА_1 » у договорі поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, додатковій угоді №1 до договору поруки від 27 серпня 2009 року та у додатковій угоді №2 до договору поруки від 30 березня 2010 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису (т.ІІІ а.с.66-84).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності волевиявлення відповідача за первісним позовом при укладанні договору поруки, оскільки судом встановлено здійснення підробки його підпису у договорі.
 
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.
 
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
 
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , як з поручителя, заборгованості за кредитним договором, банк посилався на неналежне виконання позичальником ТОВ «Сіел Форс» своїх зобов`язань за кредитним договором, забезпечених договором поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року укладеного між банком та ОСОБА_1 .
Заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, ОСОБА_1 , посилався на те, що вищевказаний договір не підписував. 
З метою встановлення обставини щодо підписання ОСОБА_1 договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, Шевченківським районним судом міста Києва по даній справі двічі призначалася судова почеркознавча експертиза.
Проте, відповідно до висновків експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6662/6663/16-32 від 01 грудня 2016 року та № 22287/22315/20-32/28485/20-32 від 23 листопада 2020 року, встановити чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у графі «Поручитель» у договорі поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, укладений від імені ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 або іншою особою, не виявилось можливим. 
 
 Відповідно до  ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали про призначення експертизи.
У ході розгляду справи ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ, складений за результатами проведення почеркознавчої експертизи у рамках кримінального провадження №12021100120000087, за яким: підпис у графі «Поручитель: Громадянин України ОСОБА_1 » у договорі поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, додатковій угоді №1 до договору поруки від 27 серпня 2009 року та у додатковій угоді №2 до договору поруки від 30 березня 2010 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису.
 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги  в частині неналежності висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ від 17 листопада 2021 року у зв`язку з відсутністю дозволу слідчого або прокурора на розголошення матеріалів досудового розслідування, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.
Так як, згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Сслідчим відділом УП в метрополітені ГУНП м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12021100120000087, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_1 .
У межах вказаного кримінального провадження було проведено зазначену вище почеркознавчу експертизу. 
10 грудня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Єлмановою В.А. отримано дозвіл слідчого на розголошення відомостей досудового розслідування в частині відомостей висновку експерта № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ від 17 листопада 2021 року, що підтверджується листом УП в метрополітені ГУНП м. Києві від 10 грудня 2021 року (т. ІІІ а.с. 65).
Вказаний лист разом із копією висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ було надано стороною відповідача за первісним позовом до суду першої інстанції. 
Зі змісту висновку вбачається, що про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України, експерт попереджена. Експертизу проведено судовим експертом, Чуднецовою О., яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1., 2.1., стаж експертної роботи з 2013 року. Висновок експерта стосується предмета доказування у цій справі.
 
Таким чином, висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує відсутність волевиявлення у ОСОБА_1 на підписання договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, а відтак, підстави для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором укладеним між ЗАТ «ПУМБ» та ТОВ «Сіел Форс», забезпеченим договором поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року, відсутні.
 
Крім того, в ході розгляду справи позивачем не було  надано доказів на усунення розбіжностей щодо зазначення  паспортних даних ОСОБА_1 , що містяться у договорі поруки № 94-09/П2-SEL від 12 травня 2009 року та у паспорті відповідача щодо місця реєстрації останнього, а саме : у договорі поруки зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., в той час, як згідно паспортних даних останнього, з 17 квітня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т. І а.с. 118-119).
 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду також доводи скаржника в частині того, що згідно п. 3 висновку експертів від 23 листопада 2020 року, підпис в графі «Поручитель» додаткової угоди № 1 до договору поруки виконано ймовірно ОСОБА_1 , оскільки висновок експерта, який не містить категоричної форми, не може бути покладений в основу рішення суду.
 
Посилання скаржника на відсутність вироку у кримінальному провадженні відкритому за заявою ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову. 
 
Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 умисно ухилявся від надання вільних зразків підпису експертам у достатній кількості, з метою неможливості встановлення приналежності підпису на договорі поруки, є лише припущеннями скаржника.
 
Посилання скаржника на те, що судом не призначалася експертиза підпису в графі «Поручитель» додаткової угоди № 2 до договору поруки, що свідчить про відсутність доказів її не укладення, є безпідставним, оскільки про не укладення вищевказаного договору свідчить висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/39709-ПЧ, згідно якого, зокрема,  у додатковій угоді №2 до договору поруки від 30 березня 2010 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі немає.
 
Керуючись ст.ст. 368, 369, 372, 374, 375, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття Може бути оскаржена  в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Суддя-доповідач:        
Судді: