СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 922/2075/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М. , суддя  Терещенко О.І.
за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,
представників сторін:
позивача – Орел С.С. (в режимі відеоконференції);
відповідача – не з`явився;
третьої особи – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вх.№1280Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 25.05.2023 (суддя М.І.Шатерніков, повний текст рішення складено 05.06.2023) у справі №922/2075/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ; 
до Інституту проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України, м. Харків;
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ;
про стягнення 986 517,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", 04.11.2022 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Інституту проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України коштів у розмірі 986517,52 грн., які складаються з основний борг у сумі 730 976,20 грн; пеня у сумі 122 253,07 грн; три проценти річних у сумі 11 522,92 грн; інфляційні втрати у сумі 121 765,33 грн, нарахованих на заборгованість, яка виникла у грудні 2021 - січні 2022 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Інституту проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 730 976,20 грн основного боргу, 61126,54 грн пені, 11 522,92 грн 3% річних, 60882,67 грн інфляційних втрат та 14 797,76 грн. судового збору сплаченого при подачі позову. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 61126,53 грн пені та 60882,66 грн інфляційних втрат відмовлено.
ТОВ Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 в частині відмови у стягненні 60882,66 грн інфляційних втрат та прийняти в цій часині нове рішення, яким позов задовольнити. Судові витрати просить покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справи 902/417/18 та 922/2075/22 не є подібними, оскільки є різними предмети та підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, а також має місце не однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. А тому висновок місцевого суду про подібність вказаних справ та застосування в оскаржуваному рішенні до правовідносин сторін висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18, є порушенням норм процесуального права.
Апелянт вказує, що у Постанові від 20.03.2020 у справі №902/417/18 відсутній висновок Великої Палати Верховного Суду щодо ототожнення інфляційних втрат та штрафних санкцій та, як наслідок, можливості застосування правових висновків цієї Постанови для зменшення інфляційних втрат.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22. Встановлено строк відповідачам для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його скаржнику. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2075/22.
12.07.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2075/22.
24.07.2023 від Інституту проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України надійшов відзив (вх.№8596), в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі №922/2075/22 зокрема призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 до розгляду на "06" вересня 2023 р. о 12:00 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.
Визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" Сергія Сергійовича Орла надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№9981ел.12709 від 22.08.2023). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.08.2023 у справі №922/2075/22 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" Сергія Сергійовича Орла про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №922/2075/22. 
В судовому засіданні 06.09.2023 представник позивача (в режимі відеоконференції) підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 в частині відмови у стягненні 60882,66 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи обґрунтовуючи його зайнятістю в іншому судовому засіданні (вх.№10524 від 04.09.2023).
Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
В силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Згідно ухвали суду від 25.07.2023 явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а відповідачем та його представником у своєму клопотанні не обґрунтовано мотивів, з яких їх участь слід вважати обов`язковою.
Колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі, зокрема відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. А отже у відзиві ним викладено доводи, з яких він не погоджується з апеляційною скаргою позивача. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.
Судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Матеріали справи свідчать, що відповідач завчасно повідомлений про призначену дату судового засідання та не був позбавлений можливості вчинити дії з організації представництва інтересів у суді.
Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів вважає клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи необґрунтованим, що виключає можливість його задоволення.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природно газу на території України.
За результатами державного конкурсу та відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" є     постачальником “останньої надії” на ринку природного газу.
Частиною 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 “Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 і від 9 грудня 2020 року № 1236”, яка набрала чинності 26.10.2021, унормовано зобов`язання акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” разом з Міністерством розвитку громад та територій, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, юридичним особам теплоенергетики державної та комунальної форм власності забезпечити: укладення до 1 грудня 2021 року договорів постачання газу між бюджетними установами (в значенні     Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо) та постачальником “останньої надії”; укладення підприємствами теплоенергетики, які перебувають в портфелі постачальника “останньої надії”, з постачальником “останньої надії” та товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанії “Нафтогаз Трейдинг” договорів постачання природного газу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Інститут проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).
У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі — Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - Оператор ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 1 грудня 2021 по 31 січня 2022 були автоматично включені до портфеля постачальника “останньої надії” - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до обсягів, поставлених позивачем.
Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника “останньої надії” та віднесення природного газу, спожитого відповідачем до портфеля постачальника “останньої надії” підтверджується листом ТОВ "Оператор ГТС України" з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом, зокрема ЕІС-кодом 56ХS00003EUF00O, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника “останньої надії” від оператора ГРМ (Форма № 10), відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХS00003EUF00O.
Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником “останньої надії” укладається у випадках, передбачених п. 3 розділу VI цих Правил, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника “останньої надії” та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.
Договір постачання природного газу постачальником “останньої надії” не потребує двостороннього підписання та вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника “останньої надії” відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
Типовий договір постачання природного газу постачальником “останньої надії” був затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.
Відповідно до п. 4.2 розділу IV Типового договору постачання природного газу постачальником “останньої надії”, обсяг постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, щo містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ПРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
Таким чином, обсяг спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.
З огляду на зазначене, позивач - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", як постачальник природного газу “останньої надії” проводить нарахування вартості спожитого природного газу відповідачем - Інститут проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України виключно на підставі даних Оператора ГРМ про обсяг розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує з інформаційної системи Оператора ГТС.
Вартість природного газу визначається шляхом множення обсягів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.
З 1 жовтня 2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником природного газу “останньої надії” щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника “останньої надії”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 “Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 і від 9 грудня 2020 року № 1236”, яка набрала чинності 26.10.2021.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 граничну ціну на постачання природного газу постачальником “останньої надії” у період з 01.10.2021 по 30.11.2021 встановлено на рівні 16,8 гривні за 1 куб. метр з ПДВ.
Тому протягом жовтня-листопада 2021 року позивачем була застосована ціна на постачання природного газу відповідачу, яка не перевищувала 16,8 гривні за 1 куб. метр з ПДВ, а з 1 грудня 2021 року ціну на постачання природного газу для відповідача було щоденно розраховано за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника “останньої надії”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102.
Із матеріалів справи вбачається, що протягом у період з 14.12.2021 по 31.12.2021 року позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 3471,40 куб. м на загальну суму 203425,37 грн, а у період з 01.01.2022 по 31.01.2022 - в обсязі 12552,99 куб. м на загальну суму 527550,83 грн.
Відповідно до п. 4.3-4.4 Типового договору постачання природного газу постачальником “останньої надії”, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо не обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.
На виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником “останньої надії”, позивачем були складені відповідні акт приймання-передачі природного газу та виставлені рахунки на оплату поставленого природного газу, які поштою направлялись на адресу відповідача (а.с. 66-76, а саме:
- рахунок № 1728 за розрахунковий період 1-31 грудня 2021 року на суму 203425,37 грн, в т.ч. ПДВ;
- рахунок № 6152 за розрахунковий період 1-31 січня 2022 року на суму 527550,83 грн, в т.ч. ПДВ.
Відповідачем зазначені рахунки не були оплачені, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за природний газ, спожитий у період з грудня 2021 по січень 2022 року на загальну суму 730976,20 грн.
20.09.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості в сумі 730976,20 грн у строк до 03.10.2022, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та описом вкладення до цінного листа від     20.09.2022 (а.с.77-82).
Втім відповідачем заборгованість за спожитий природний газ у період з грудня 2021 по січень 2022 року у сумі 730976,20 грн сплачена не була, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо внесення оплати за поставлений природний газ постачальником “останньої надії” у період з грудня 2021 по 31 січня 2022 року на суму 730976,20 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 730976,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд також дійшов висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу пені, інфляційних та 3% річних за порушення строків оплати за договором постачання природного газу постачальником “останньої надії”.
Разом з тим, відповідачем подано та заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 90%. Розглянувши клопотання відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та зменшив розмір пені та інфляційних на 50%.
Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", які зводяться до незгоди апелянта із судовим рішенням в частині зменшення інфляційних втрат на 50% та відмови у стягненні 60882,66 грн інфляційних втрат.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення господарського суду, при зменшенні розміру нарахованих інфляційних втрат суд керувався, зокрема, висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Так, судом першої інстанції зазначено, що суд враховує висновки Великої Палати, викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно із якими Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір пені, штрафу та відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
При цьому, у справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду не було викладено висновків щодо можливості зменшення розміру інфляційних втрат. 
Отже, справа №902/417/18 не є подібною з даною справою, оскільки в зазначених справах суди виходили з різних фактичних обставин, тому суд першої інстанції помилково зменшив розмір інфляційних втрат.
Колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду щодо наявності підстав для зменшення розміру інфляційних втрат.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Судова колегія зауважує, що нормами чинного законодавства не передбачено повноважень суду на зменшення розміру інфляційних втрат. 
Оскільки нарахування інфляційних втрат є відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, та їх розмір не підлягає зміні за домовленістю сторін, а порядок їх нарахування є чітко регламентованим, судова колегія дійшла висновку, що зменшення розміру інфляційних втрат порушує права кредитора та робить його уразливим від знецінення грошових коштів, виплату яких затримує боржник. 
Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 в частині зменшення інфляційних втрат на 50% є необґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" знайшли своє підтвердження в матеріалах справи у зв`язку з чим, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача інфляційних втрат у розмірі 60882,67 грн. із прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодування за рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.
Рішення господарського суду Харківської області від 25.05.2023 у справі №922/2075/22 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 60882,67 грн. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
Стягнути з Інституту проблем машинобудування ім. А.М. Підгорного Національної академії наук України (61046, м. Харків, вул. Пожарського, 2/10; ідент. код 03534570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; ідент. код 40121452) 60882,66 грн інфляційних втрат та 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Видати наказ.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 07.09.2023.

Головуючий суддя                                                                     П.В. Тихий

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко