Номер провадження: 22-ц/813/6228/23 
Справа № 509/853/23
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
17.07.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
в частині оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року,
за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в обґрунтування якого зазначив, що 18.08.2021 року водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень, зокрема і автомобіль позивача «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року у справі № 509/4443/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1902511 від 18.05.2021 року, який був дійсним на момент ДТП.
18.08.2021 року автомобіль позивача «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , евакуйовано з місця пригоди до майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів. Позивач зазначає, що поніс витрати пов`язані з евакуацією автомобіля з місця ДТП, в розмірі 2500 грн. 
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, нанесених власнику колісного транспортного засобу від 08.10.2021 року № 1609/21 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 299096 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 466462,10 грн; вартість автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у пошкодженому стані після ДТП, становить 122614 грн; ринкова вартість «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП, становить 299096 грн.
За проведення та виготовлення звіту позивачем сплачено 2800 грн.
20.08.2021 року та 30.01.2023 року позивач звертався до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи, проте відповіді на зазначену заяву не отримав, виплату страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не здійснено.
Позивач вважає автомобіль «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу значно перевищує його ринкову вартість.
Завдані позивачу збитки на час звернення до суду не відшкодовані.
Позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129900 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49082 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнив.
Стягнув з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129900 гривень. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49082 гривень. Стягнув з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1789,82 гривень, тобто по 894,91 грн з кожного.
Суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб позивача вважається фізично знищений, та погодився з розрахунком матеріального збитку наведеним позивачем у позовній заяві. Також зазначив, що позивач діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, яке об`єктивно у нього виникло саме з моменту ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області вироку у справі № 509/4443/22 від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч. 2 ст. 286 КК України.
Щодо посилань на пропуск позивачем річного строку, передбаченого у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції зазначив, що тривалість розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та встановлення його вини у вчинені ДТП, яка мала місце 18.08.2021 року, не залежали від волі позивача, є поважною та незалежною від нього причиною і тому не може бути підставою для позбавлення позивача права на відшкодування завданої майнової шкоди у наслідок ДТП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі в частині скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в частині заявлених вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що позивач два роки не вчиняв активних дій для отримання страхового відшкодування, що свідчить про його недобросовісність та небажання реалізувати надані права. Позивачем у позовній заяві не наведено та не надано доказів існування незалежних від позивача обставин причини пропуску ним річного строку на отримання страхового відшкодування, також не надано доказів отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування. Також скаржник вважає, що судом першої інстанції стягнуто суму, яка перевищує ліміт відповідальності Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» встановленого полісом, включивши до розрахунку витрати на евакуацію, які не охоплюються сумою страхового відшкодування.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2023 року про відкриття провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в частині оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 09.06.2023 року та копію апеляційної скарги отримав 28.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу в частині апеляційної скарги на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року просить останнє залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, від 19.01.2022 року у справі № 640/15546/17. Зазначає, що пропуск річного строку звернення з заявою про виплату страхового відшкодування не припиняє його право на відшкодування, а покладання обов`язку щодо надання судового рішення на потерпілого не відповідає вимогам законодавства.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 09.06.2023 року та копію апеляційної скарги отримав 28.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте відзиву не надано.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримало 29.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 , та представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач судову повістку отримав 28.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Представник приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Пилипець А.Ю. судову повістку отримав 27.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В прохальній частині апеляційної скарги просив у випадку неявки в судове засідання проводити розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що сторонами рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб позивача вважається фізично знищений, та погодився з розрахунком матеріального збитку наведеним позивачем у позовній заяві. 
Також суд вважав, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, яке об`єктивно у нього виникло саме з моменту ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області вироку у справі № 509/4443/22 від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч. 2 ст. 286 КК України.
Ураховуючи встановлені обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що тривалість розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та встановлення його вини у вчинені ДТП, яка мала місце 18.08.2021р., не залежали від волі позивача, є поважною та незалежною від нього причиною і тому не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на відшкодування завданої майнової шкоди у наслідок ДТП.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 18.08.2021 року, приблизно о 15:30 годині, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по прилеглій території автозаправної станції «Укрнафта», яка розташована уздовж ділянки 9 км + 300 метрів, автодороги № Н-33 сполученням «Одеса Білгород-Дністровський – Монаши», в Одеському районі, Одеської області, з виїздом на проїжджу частину вказаної автодороги, проявляючи злочинну самовпевненість, порушивши вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення правою бічною частиною кузову керованого ним автомобіля «OPEL VECTRA», із передньою частиною кузова автомобіля «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював рух в зустрічному напрямку по вказаній автодорозі з боку с. Нова Долина в напрямку с. Прилиманське.
Внаслідок ДТП автомобілі учасників пригоди зазнали механічних пошкоджень.
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року у справі № 509/4443/22, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.2 ст.286 КК України.
Автомобіль «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.09.2020 року.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик    у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справа № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).
Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1902511 від 18.05.2021 року. Строк дії договору з 18.05.2021 року по 17.05.2022 року.
За вказаним полісом страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 260000 грн, за шкоду заподіяну майну – 130000 грн, розмір франшизи – 2600 грн.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до звіту № 1609/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, складеного 08 жовтня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_3 , дата оцінки 20 вересня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП станом на дату оцінки складає 466462,10 грн, в т.ч. 20% ПДВ на складові частини — 68968,53 грн. 
Вартість матеріальних збитків, заподіяних власникові автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , заподіяних внаслідок ДТП , станом на дату оцінки складає 299096 грн.
Ринкова вартість автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер  НОМЕР_2 ,станом на дату пошкодження (у не пошкодженому стані) складає 299096 грн
Ринкова вартість автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 (пошкодженого внаслідок ДТП), станом на дату оцінки 20 вересня 2021 року (у пошкодженому стані) складає 122614 грн.
До звіту додано протокол огляду колісного транспортного засобу «PEUGEOT 508», реєстраційний номер  НОМЕР_2 - №1979V від 18 серпня 2021 року; ремонтну калькуляцію № 1979V.
В протоколі огляду колісного транспортного засобу «PEUGEOT 508», реєстраційний номер  НОМЕР_2 , від 18 серпня 2021 року оцінювачем вказані пошкодження та додані фото-таблиці з фіксацією пошкоджень.
Зазначені обставини свідчать про те, що автомобіль PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, так як згідно зі звітом № 1609/21 з оцінки вартості матеріальних збитків, складеного 08 жовтня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_3 , витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що позивачем понесені витрати пов`язані з евакуацією автомобіля «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 з місця ДТП до майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, що підтверджується актом виконаних робіт, в розмірі – 2500 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, автомобіль «PEUGEOT 508» реєстраційний номер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, тому обґрунтовано вважав, що позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика 299096 грн – 122 614 грн = 176482 грн, тому з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача підлягає стягненню сума в межах ліміту відшкодування без урахування франшизи у розмірі 129900 грн (130000 грн – 2600 грн (франщиза) + 2500 грн витрати пов`язані з евакуацією автомобіля).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково відніс витрати на евакуацію як такі, що не охоплюються сумою страхового відшкодування та не входять до ліміту відповідальності страховика, оскільки витрати на евакуацію входять до витрат, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу, перелічені у ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Як зазначалося вище, автомобіль «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують його вартість на момент ДТП, тому правовідносини які виникли між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», регулюються ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що власнику транспортного засобу, який вважається знищеним відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1902511 від 18.05.2021 року страхова сума становить 130000 грн.
Суд першої інстанції, ураховуючи положення п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правомірно стягнув з Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» різницю між вартістю транспортного засобу позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 129900 гривень, яка не перевищує страхову суму зазначену у полісі обов`язкового страхування АР 1902511. 
Положення ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, не підлягають застосуванню до правовідносин сторін, оскільки автомобіль позивача вважається фізично знищеним.
       Колегія суддів не бере до уваги посилання заявника в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 908/807/18, оскільки у вказаній справі правовідносини виникли з приводу відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля і регулюються положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Щодо пропуску позивачем річного строку для звернення із заявою як до страховика, так і до суду. 
 Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).
Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.
 Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
 З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».
Законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2022 року представниками ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за результатами розгляду заявлених обставин події, яка сталась 18 серпня 2021 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову у здійсненні відшкодування, що підтверджується листом вих. № 45026-1 від 26.08.22 року.
В листі страхової компанії ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» від 26 серпня 2022 року № 45026-1, який надавався представником відповідача в суді першої інстанції зазначено, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застраховано в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-204055872. Згідно законодавства України, винність особи в скоєнні ДТП вирішується місцевими судами. При відсутності постанови суду про притягнення ОСОБА_2 , водія забезпеченого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, неможливо стверджувати про настання його цивільно-правової відповідальності в даному випадку; цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не доведена, отже згідно законодавства України у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за заявленою подією. 
Також в листі зазначено, що станом на 22.08.2022 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» не отримувало заяву від ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, тому керуючись п. 37.1.4 ст. 37 Закону, так як сплинув термін подання заяви про страхове відшкодування, і останнім не вжито заходів для своєчасного подання документів, передбачених законом, то відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Так, згідно положень ст. 33-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.
       Із матеріалів справи вбачається, що представником ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» до відзиву на позовну заяву додано пояснення потерпілого ОСОБА_1 , яке викладено на бланку ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», та є додатком № 1 та містить: № справи 210000450265, дата реєстрації 20 серпня 2021 року, загальна інформація про випадок, який стався 18 серпня 2021 року; відомості про потерпілого (власника) пошкодженого автомобіля – ОСОБА_1 ; інформація про чинні договори страхування; пояснення ОСОБА_1 ; схематичне зображення випадку (а.с. 91-92).
       Також 16.09.2021 року суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_3 направлялось ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на електронну пошту повідомлення про експертний технічний огляд КТЗ «PEUGEOT 508», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 18.08.2021 року, винуватець ДТП ОСОБА_2 , поліс ОСЦПВНТЗ виданий СК «Княжа ВІГ» із зазначенням дати проведення огляду 20.09.2021 року та адреси.
30.01.2023 року ОСОБА_1 , після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , (справа № 509/4443/22), отримавши вирок, на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», повторно звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.
Ураховуючи викладені обставини колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, тривалість розгляду справи та встановлення вини ОСОБА_2 у вчинені ДТП, яка мала місце 18.08.2021 року, не залежали від волі позивача. Процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_1 з самого початку реєстрації 20.01.2021 року справи про страхове відшкодування, була спрямована на активну реалізацію волевиявлення з метою отримання страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в частині оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року, залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.

Головуючий                                                        В.А. Коновалова
Судді                                                                 О.Ю. Карташов
                                                                       Ю.П. Лозко