Справа № 759/7903/23	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Ключник А.С.	
Провадження №  33/824/3212/2023	 	 	 	     Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 липня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вегери А.С. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від  31 травня 2023 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 28 квітня 2023 року о 01 год. 14 хв. по вул. Кільцева дорога, навпроти будинку №80 по вул. Зодчих керувала транспортним засобом-автомобілем «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, захисник Вегера А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі. 
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які свідки події, водія не направлено на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також матеріали справи не містять жодних даних про виконання поліцейським вимог ст. 265-2, ч.1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення її від керування транспортним засобом та затримання транспортного засобу у визначений законом спосіб. Крім того, вказує, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить дату та номеру, а тому не може вважатись достатнім та допустимим доказом. Також апелянт вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував транспортним засобом з «ознаками алкогольного сп`яніння», а не «в стані алкогольного сп`яніння», як визначено ч.1 ст. 130 КУпАП та в п.2.9. ПДР, а відтак склад зазначеного в протоколі та, відповідно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто правопорушенням не являється.         
         ОСОБА_1 та її захисник Вегера А.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від захисника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотань про відкладення не надходило, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 та її захисника.   
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодилась нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №029719 від 28 квітня 2023 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6). 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що працівник поліції, повідомивши ОСОБА_1 про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, запропонував їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до лікаря-нарколога. Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є безпідставними.   
Крім того, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Твердження апеляційної скарги про те, що направлення не може вважатись достатнім та допустимим доказом, оскільки не містить дату та номер до уваги суду не беруться, оскільки форма направлення встановлена у Додатку 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та містить дату 28.04.2023 року 01 год. 20 хв. 
Що стосується доводів захисника про відсутність свідків, то відповідно до положень ч.2 ст. 266 КУпАП огляд у присутності свідків проводиться у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Оскільки при відмові ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння були застосовані технічні засоби відеозапису, то присутність свідків, виходячи із змісту вищевказаної норми, не є обов`язковою.
Також є надуманими доводи апеляційної скарги щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом, який було зачинено і залишено на місці події. 
Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про те, що склад зазначеного в протоколі та, відповідно інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 протягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно за порушення п.2.5 ПДР України.    
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від  31 травня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
         Апеляційну скаргузахисника Вегери А.С. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.                                                                                                                             
         Постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
         Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

 Суддя                                                                               А.М. Дрига