Номер провадження: 22-ц/813/1325/23 
Справа № 508/713/19
Головуючий у першій інстанції Банташ Д.С.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про звернення стягнення на майно та виселення, на рішення Миколаївського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Кравчук О.О. 05 травня 2021 року у смт. Миколаївка Одеської області, -

встановила:

У липні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Миколаївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про звернення стягнення на майно та виселення (т. 1 а.с. 2-11).
В обґрунтування позову АТ «Ощадбанк» посилалося на те, що 26 березня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 776, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 100 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 березня 2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних.
В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 23 квітня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районний державної нотаріальної контори Мороз Н.О., за реєстровим номером № 1191, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2800 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м., загальною площею 82,5 кв.м. - зазначений в схематичному плані літерою «А», а також господарські споруди та будівлі: літня кухня - «Б»; веранда - «б»; погріб «В»; гараж - «Г»; два сарая - «Д», «Ж»; вбиральня - «З»; хвіртка № 1; ворота № 2, № 3; огорожа № 4;хвіртка № 5, № 6; огорожа № 7; хвіртка № 8; огорожа № 9; сходини І, II; мощіння III; криниця IV; огорожа № 10.
Крім того, 06 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 922 на придбання автомобіля, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 195 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05 серпня 2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних.
26 квітня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 825, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 20 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 квітня 2010 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних на споживчі потреби.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором № 922 від 06 серпня 2007 року та кредитним договором № 825 від 26 квітня 2007 року, рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 16 червня 2010 року по справі № 2-227/2010 р. стягнуто з ОСОБА_5 борг за договором кредиту № 922 від 06 серпня 2007 року в сумі 226 692 грн., а рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 13 липня 2010 року по справі № 2-78/2010 р. стягнуто з ОСОБА_5 борг за договором кредиту № 825 від 26 квітня 2007 року в сумі 23 213,40 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що Банку стало відомо з постанови Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про закінчення виконавчого провадження за № 36934574 від 04 жовтня 2013 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 16 липня 2012 року.
Станом на 08 липня 2019 року загальна заборгованість позичальника перед AT «Ощадбанк» складала 345 394,39 грн., а саме: - по кредитному договору № 922 від 06 серпня 2007 року згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 16 червня 2010 року по справі № 2-227/2010 р. з урахуванням сум, стягнутих в рамках виконавчого провадження щодо виконання даного рішення суду, становила 164404,12 грн.; - по кредитному договору № 825 від 26 квітня 2007 року згідно рішення Миколаївського резонного суду Одеської області від 13 липня 2010 року по справі № 2-78/2010 р. з урахуванням сум, стягнутих в рамках виконавчого провадження щодо виконання даного рішення суду, становила 20287,53 грн.; - по кредитному договору № 776 від 26 березня 2007 року з урахуванням дати смерті позичальника, тобто станом на 12 липня 2012 року, становила 160702,74 грн.
Дізнавшись про смерть позичальника, з метою виявлення спадкоємців, на адресу Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Банком були направлені запити від 20 січня 2013 року за № 2001-13/1 та від 14 квітня 2015 року за № 28/01-3/776/7820 з проханням повідомити дані щодо осіб, які прийняли спадщину. Проте, жодної відповіді на запити AT «Ощадбанк» від Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області щодо прийняття спадщини та/або щодо одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не надходило.
У зв`язку з відсутністю відомостей щодо спадкоємців позичальника, на адресу Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області було направлено заяву кредитора з вимогою кредитора та проханням повідомити кредитора щодо осіб, які звертались із заявою про відкриття спадщини.
Крім того, з листа Андрієво-Іванівської сільської рада Миколаївського району Одеської області від 13 травня 2019 року за № 243 вбачається, що на момент смерті позичальника, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним мешкали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – дружина; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 – донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син.
Таким чином, на думку Банку, вищезазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, а тому на виконання вимог ст. 1281 ЦК України їм було направлено вимогу кредитора від 31 травня 2019 року за № 113.20-14/45354/2019-15/ВИХ, № 113.20-14/45355/2019-15/ВИХ, № 113.20-14/45358/2019-15/ВИХ та № 113.20-14/45368/2019-15/ВИХ про погашення заборгованість перед Банком.
Відповідачі в добровільному порядку не погасили заборгованість перед банком.
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року провадження по цивільній справі № 508/713/19 за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4  в частині звернення стягнення на спадкове майно - предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитними договорами № 825 від 26 квітня 2007 року в розмірі 20287,53 грн. і № 922 від 06 серпня 2007 року у розмірі 16440,12 грн. було закрито. У задоволенні решти позову АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовлено (т. 2 а.с. 151-157). 
В апеляційній скарзі представник АТ «Державний ощадний банк України» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 166-173).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що під час розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки наявність невиконаних рішень про стягнення заборгованості свідчить про існування судового рішення про той самий предмет позову, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю.
Також апелянт вважає, що у даному випадку підлягають застосуванню положення ст.1281 ЦК України в редакції від 03 липня 2018 року, згідно якої відлік строку на пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців розпочинається саме з часу, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, а не з часу відкриття спадщини.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначають про безпідставність доводів апеляційної скарги та посилаються на те, що станом на 20 січня 2013 року Банку достеменно було відомо про смерть ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, на підставі положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, тобто смерті ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_1 ), неподання Банком претензій кредитора до спадкоємців у строк, встановлений цією статтею, позбавило позивача права вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Державний ощадний банк Україна» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм матеріального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 було укладено три кредитні договори:
26 березня 2007 року - кредитний договір № 776, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 100 000 грн. на придбання житла, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 березня 2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних (т. 1 а.с. 12-13).
В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №776 23 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районний державної нотаріальної контори Мороз Н.О., за реєстровим номером № 1191, за яким було передано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 14-16).
06 серпня 2007 року - кредитний договір № 922, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 195 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05 серпня 2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних (т. 1 а.с. 18-21).
Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 16 червня 2010 року по справі № 2-227/2010 р. було стягнуто з ОСОБА_5 борг за договором кредиту № 922 від 06 серпня 2007 року в сумі 226 692 грн. (т. 1 а.с. 24).
26 квітня 2007 року - кредитний договір № 825, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 20 000 грн. з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 квітня 2010 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних (т. 1 а.с. 22-23).
Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 13 липня 2010 року (справа № 2-78/2010) з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 825 від 26 квітня 2007 року у розмірі 23 213,40 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України (т. 1 а.с. 25-26).
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що забезпеченим іпотекою нерухомого майна - житловим будинком АДРЕСА_1 , є лише один кредитний договір з трьох - кредитний договір № 776 від 26 березня 2007 року.
Відповідно безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені, є позовні вимоги АТ «Ощадбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 825 від 26 квітня 2007 року у розмірі 20 287,53 грн. та № 922 від 06 серпня 2007 року у розмірі 164 404,12 грн., оскільки вказані зобов`язання не були забезпечені іпотекою спірного нерухомого майна.
Судом першої інстанції вищевказані обставини не були прийняти до уваги, у зв`язку із чим суд дійшов помилкового висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині звернення стягнення на спадкове майно - предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 825 від 26 квітня 2007 року та № 922 від 06 серпня 2007 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області 16 липня 2012 року, актовий запис про смерть № 14. (т. 1 а.с. 31, т. 2 а.с. 40, 52 зворот)
20 січня 2013 року за вих. № 2001-13/1 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Ананьївської районної державної нотаріальної контори та просило надати інформацію про надходження заяв по факту входження в спадок на майно, належне померлому ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 32).
14 квітня 2015 року Банком на адресу Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області було направлено заяву кредитора за № 28/01-3/776/7820 з вимогою кредитора та проханням повідомити кредитора щодо осіб, які звертались із заявою про відкриття спадщини (т. 1 а.с. 33).
На підставі заяви АТ «Державний ощадний банк України», Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа за № 57/2016 на майно ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 33-68).
17 квітня 2019 року на адресу Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області Банком було направлено запит про надання інформації щодо осіб, які були зареєстровані і проживали на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з позичальником - ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 41).
Згідно довідки Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 13 травня 2019 року, позивачу була надана інформація про те, що з ОСОБА_5 на день його смерті, станом на 12 липня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані і мешкали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 – син (т. 1 а.с. 42).
Таким чином, відповідачі по справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняли спадщину, яка належала їм за законом після смерті ОСОБА_5 у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
31 травня 2019 року позивачем були направлені на адресу відповідачів вимоги кредитора про погашення у тридцятиденний строк заборгованість перед АТ «Ощадбанк» в розмірі 345 394,39 грн.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.
Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 1216 ЦК України. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Разом із тим, положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Частиною першою-третьою статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 12 липня 2012 року) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.
Згідно статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (іпотекою).
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.
Колегія суддів зазначає, що, як вже вказувалось вище, Банком 20 січня 2013 року було направлено до Ананьївської районної державної нотаріальної контори запит про надання інформації стосовно надходження заяв по факту входження в спадок на майно, належне ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 32).
Вказані обставини визнані і самим позивачем, на підставі чого можна зробити висновок, що днем, коли АТ «Державний ощадний банк України» дізналось про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , є саме ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Також у матеріалах справи наявна копія постанови про закінчення виконавчого провадження, винесена начальником відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 04 жовтня 2013 року (виконавче провадження з примусового виконання за №36934574) у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 30). Стороною даного виконавчого провадження, у якості стягувача. виступало АТ «Державний ощадний банк України», що додатково підтверджує той факт, що позивачу ще у 2013 році достеменно було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Однак, вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, Банк пред`явив лише у квітні 2015 року та у травні 2019 року
Вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, колегія суддів доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про звернення стягнення на майно, оскільки кредитор спадкодавця із 20 січня 2013 року був обізнаний про смерть позичальника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у визначений статтею 1281 ЦК України строк не пред`явив до спадкоємців позичальника, які прийняли спадщину, вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, що позбавляє кредитора права такої вимоги за основним і, як наслідок, додатковим зобов`язаннями, а також є підставою для припинення таких зобов`язань.
Такі висновки кореспондуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 562/2627/18, від 27 серпня 2020 року у справі № 757/3276/18-ц, від 27 липня 2022 року у справі № 274/7378/20, від 02 лютого 2023 року у справі № 569/2672/21.
Оскільки судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на іпотечне майно то, відповідно, не підлягають задоволенню і похідні від них вимоги про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з жилого будинку, який розташований в АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.
Колегія суддів також приймає до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц вказала, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника АТ «Державний ощадний банк України» про те, що у даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1281 ЦК України в редакції від 03 липня 2018 року, згідно якої відлік строку на пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців розпочинається саме з часу, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, а не з часу відкриття спадщини.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 травня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. 
Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права. Зокрема, у ч.2 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Таким чином, оскільки дані правовідносини виникли у зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_5 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 , то застосуванню підлягають положення ст.1281 ЦК України саме у редакції станом на липень 2012 року, а не у редакції від 03 липня 2018 року, дія якої почалась після виникнення спірних правовідносин.
При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» з підстав, вкладених у мотивувальній частині цієї постанови. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року – скасувати.
Постановити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про звернення стягнення на майно та виселення - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 14 липня 2023 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе