УХВАЛА

23 серпня 2023 року 
м. Київ

справа №320/14194/21
адміністративне провадження № К/990/27144/23  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі № 320/14194/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив: зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити дії, а саме - внести відповідні зміни до відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в яких доповнити і зазначити страховий стаж за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 роки гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі № 320/14194/21, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі № 320/14194/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Крім того скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення. В обґрунтування якого вказано, що первинна касаційна скарга подана у встановлений законом строк, а повторна касаційна скарга направлена у розумний строк після отримання копії ухвали Верховного Суду. 
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, суд зазначає про таке.
За змістом статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Виходячи з того, що позивач вперше з касаційною скаргою звернувся до Верховного Суду протягом установленого законом строку та невідкладно після ознайомлення з ухвалою Верховного Суду про повернення касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до   статті 129 Конституції України   до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої   статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також   стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 4   статті 12 КАС України   виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі   Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Відповідно до частини 1   статті 257 КАС України   визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої   статті 4 КАС України   адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 3 частини шостої   статті 12 КАС України   для цілей цього   Кодексу   справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення   КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, зазначаючи, що справа має виняткове значення для нього.
Однак, колегія суддів стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи зазначає, що  в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. За відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України посилання скаржника на винятковість справи не може бути визнана Судом прийнятною.
Посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер, тому не можуть вважатися винятковими випадками.
Також в касаційній скарзі позивач, як підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Так, як вбачається із поданого скаржником листа пенсійного органу від 28 липня 2022 року, в ньому вказано, що місяць роботи буде зараховано до страхового стажу як повний, за умови, якщо внесок сплачений не нижче мінімальної суми. Відповідно до даних, що містяться в базі пенсійного органу індивідуальні відомості, що подаються ФОП за 2008-2009 роки відсутні, а тому зазначений період підприємницької діяльності до страхового стажу не включається.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять даних про застраховану особу - позивача за період 2008-2009 років. Крім того, інформація щодо сплати Позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року відсутня в базах ДПС у Київській області. Позивачем не надано до матеріалів справи будь-яких доказів (виписок з банку або платіжних документів про внесення готівки), які б підтвердили фактичну сплату позивачем страхових внесків за відповідний період, а також звітності.
Отже, на підтвердження своєї позиції скаржник фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення прийнятого у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтованих підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі № 320/14194/21.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року в адміністративній справі № 320/14194/21.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                               С.Г. Стеценко
                                                                                                              Л.В. Тацій