Постанова
Іменем України 
                                                                                       
04 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 302/1202/19
провадження № 61-2502св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи за первісним позовом:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
треті особи: Хустська районна державна адміністрація, Колочавська сільська рада,
 
учасники справи за зустрічним позовом:
позивач - ОСОБА_4 ,
відповідачі: ОСОБА_1 , Хустська районна державна адміністрація, Колочавська сільська рада,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 січня 2023 року в складі колегії суддів Кондора Р. Ю., Кожух О. А., Бисаги Т. Ю.,
 
Історія справи
 
У провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Міжгірьскої РДА (правонаступником якої є Хустська РДА), Колочавської сільської ради про визнання недійсним та скасування договору оренди земельної ділянки, розпоряджень, державного акта на право постійного користування землею, державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.
 
Рішенням від 15 червня 2022 року Міжгірський районний суд Закарпатської області:
позов ОСОБА_1 задовольнив частково;
зобов`язав ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 демонтувати огорожу, споруджену ними на самовільно зайнятих площах ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - 0,0938 га, ОСОБА_4 - 0,1213 га, ОСОБА_5 - 0,0695 га, ОСОБА_6 - 0,1745 га) на земельній ділянці з кадастровим номером 2122482103:01:003:0037 (орендар - ОСОБА_1 ), яка розташована по АДРЕСА_1 , й звільнити зазначену земельну ділянку з приведенням до стану, придатного для використання за цільовим призначенням;
стягнув на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно 3 597,53 грн у відшкодування майнової шкоди та 1 000 грн - моральної шкоди, а всього - 4597,53 грн; з ОСОБА_4 - 4 652,25 грн майнової шкоди і 1 000 грн моральної шкоди, а всього - 5 652,25 грн; з ОСОБА_5 - 2 665,55 грн майнової шкоди й 1000 грн. моральної шкоди, а всього - 3 665,55 грн; з ОСОБА_6 - 6 692,64 грн майнової шкоди й 1 000 грн моральної шкоди, а всього - 7 692,64 грн;
у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовив;
у задоволенні зустрічного позову відмовив
 
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оскаржили його до суду апеляційної інстанції. 
 
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою від 01 вересня 2022 року Закарпатський апеляційний суд апеляційну скаргу залишив без руху та надав десятиденний строк для сплати судового збору в загальному розмірі 4 610,40 грн.
 
Ухвалою від 09 січня 2023 року Закарпатський апеляційний суд визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявникам.
 
Ухвала мотивована тим, що відповідачі не виконали вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та не сплатили судовий збір у визначеному судом розмірі.
 
Аргументи учасників справи
 
У лютому 2023 року  ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги та просила її скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачі (або їх представник) не отримували копії ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху. Вказує, що у випадку розгляду справи в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначає, що в апеляційній скарзі офіційна електронна адреса відповідачів не зазначалася з огляду на її відсутність. Посилається на те, що довідка про доставку документів «бланк без руху» та «супровідний секретарі» на електронну адресу адвоката не може підтверджувати факт отримання відповідачами копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, адже до такої довідки не додано звіт про доставку електронного листа. Акцентує на тому, що суд формально підійшов до вирішення питання про відкриття провадження в справі та позбавив відповідачів доступу до правосуддя.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою від 15 березня 2023 року Верховний Суд поновив ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження, відкрив касаційне провадження в справі та витребував матеріали справи з суду першої інстанції.
 
У червні 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою від 28 червня 2023 року Верховний Суд у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2022 року відмовив.
 
Ухвалою від 29 червня 2023 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду 
 
При перегляді в касаційному порядку судових рішень суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
В ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2023 року зазначено, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Аналіз доводів та вимог касаційної скарги дає підстави для висновку, що ухвала апеляційного суду оскаржується в касаційному порядку в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 . У частині повернення апеляційної скарги іншим відповідачам ухвала апеляційного суду ними не оскаржується та Верховним Судом не переглядається.
 
Позиція Верховного Суду
 
При поверненні апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунула, судовий збір у визначеному судом розмірі не сплатила. При цьому суд уважав, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху засобами електронного зв`язку отримав представник відповідачки - адвокат Пересоляк О. С.
 
Днем вручення судового рішення, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (частина шоста статті 272 ЦПК України).
 
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
 
Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).
 
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).
 
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).
 
Офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України (пункт 5.8. Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що «зобов`язання використовувати електронний зв`язок для звернення до апеляційного суду має на меті гарантувати належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності шляхом прискорення, полегшення та підвищення надійності процедурних обмінів. Усвідомлюючи бум дематеріалізації правосуддя в державах-членах і виклики, пов`язані з цим, Суд переконаний, що цифрові технології можуть сприяти кращому відправленню правосуддя і бути поставленим на службу правам, гарантованим статтею 6 § 1 Конвенції тому Суд погоджується, що така мета є законною» (CASE OF XAVIER LUCAS v. FRANCE, 15567/20 § 46, ЄСПЛ, від 09 червня 2022 року).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 28 червня 2023 року в справі № 757/48467/21 (провадження № 61-10924св22) зроблено висновок, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Разом із тим, якщо учасник справи надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то такий учасник справи бажає (принаймні не заперечує), щоб ці засоби комунікації використовувалися судом, що, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
 
У справі, яка переглядається:
            апеляційну скаргу від імені та в інтересах відповідачів підписав адвокат Пересоляк О. С., який серед засобів комунікації з ним зазначив адресу для отримання поштової кореспонденції та електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
            саме на зазначену представником в апеляційній скарзі адресу суд здійснив направлення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху;
            згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «бланк без руху» від 01 вересня 2022 року в справі № 302/1202/19 суд надіслав 01 вересня 2022 року 11:02:49 одержувачу на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Документ доставлено до електронної скриньки 01 вересня 2022 року об 11:27:49;
            зазначення адвокатом Пересоляком О. С. у апеляційній скарзі електронної адреси свідчить, що представник відповідачки бажає (принаймні не заперечує), щоб ці засоби комунікації використовувалися судом, що, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них;
            тому, встановивши, що ОСОБА_4 отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху за допомогою засобів зв`язку, зазначених її представником у апеляційній скарзі, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги внаслідок неусунення її недоліків у встановлений судом строк.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав уважати, що ухвала апеляційного суду в оскарженій частині постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала в оскарженій частині - залишенню без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 січня 2023 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                       В. І. Крат
 
Судді                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                                         Є. В. Краснощоков
 
                                                                                         М. М. Русинчук