Постанова
Іменем України                                
16 серпня 2023 року                                                                     
справа № 299/1923/16-ц
провадження № 61-5169св22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                        Стрільчука В. А.,
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Фермерське господарство «Колос», Виноградівська міська рада Закарпатської області, 
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виноградівська районна державна адміністрація Закарпатської області, правонаступником якої є Берегівська районна державна адміністрація Закарпатської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Кожух О. А., Готра Т. Ю. у справі за заявою Фермерського господарства «Колос» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Колос», Виноградівської міської ради Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виноградівська районна державна адміністрація Закарпатської області, про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Колос» (далі - ФГ «Колос»), Виноградівської міської ради Закарпатської області (далі - Виноградівська міська рада) в якому просив зобов`язати відповідно до приписів Положення № 891 ФГ «Колос» передати, а Виноградівську міську раду - прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що позивач,  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зареєстровані та проживають у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 та були вселені в будинок як особи, які працювали або були членами сімей осіб, які працювали в радгоспі «8 Березня». Зокрема, ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 цього будинку з 1969 року. Зазначений будинок перебував на балансі радгоспу «8 Березня».
17 січня 1994 року розпорядженням Представника Президента України у Виноградівському районі радгосп був перереєстрований, а 15 листопада 1996 року реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство «8 Березня» (далі - КСП «8 Березня»). 18 листопада 1996 року товариство покупців радгоспу отримало у Фонді державного майна у Виноградівському районі свідоцтво про власність на цілісний майновий комплекс радгоспу і цього ж дня указане майно було передано товариству покупців. Отже, товариством покупців майно було придбане в процесі приватизації радгоспу шляхом перетворення його на КСП.
ФГ «Колос», яке є правонаступником КСП «8 Березня», зареєстроване 26 червня               2000 року.
На неодноразові звернення мешканців будинку щодо приватизації їхніх квартир ФГ «Колос» надавало відповідь, що будинок є його власністю, а приватизація квартир можлива лише шляхом викупу.
ФГ «Колос» і Виноградівська міська рада ігнорують приписи законодавства щодо порядку передачі відомчого житлового фонду в процесі реорганізації агропромислового комплексу у комунальну власність, не вчиняють дій, необхідних для передачі будинку в комунальну власність.
Позивач зазначав, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав до відомчого житлового фонду, що підтверджується квитанціями про внесення квартплати у 80-х роках. Цей будинок належить до державного житлового фонду, оскільки до моменту реорганізації радгоспу перебував на його балансі і у повному господарському віданні.
Згідно з пунктами 1-4 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року № 891 (далі - Положення № 891), у разі зміни форми власності державних підприємств (яким був радгосп), відомчий житловий фонд, що перебував у повному господарському віданні радгоспу, підлягав безоплатній передачі у комунальну власність.
Разом з тим, ні радгосп, ні його правонаступники не передали будинок у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова, а міська рада, у свою чергу, не вчиняє дій, спрямованих на прийняття у комунальну власність цього майна.
При цьому, ФГ «Колос» вважав будинок своєю власністю, хоча правовстановлюючих документів на будинок у господарства немає, а єдиним документом щодо майна КСП «8 Березня» є свідоцтво про власність на цілісний майновий комплекс                                        від 18 листопада 1996 року.
ФГ «Колос» не має наміру передавати будинок у комунальну власність, чим порушує законодавство, пропонуючи його мешканцям викупити квартири.
Позивач зазначав, що ним та іншими мешканцями будинку оплачуються комунальні послуги, вони впорядковують територію будинку, але через невиконання відповідачами вимог законодавства та фактичного вчинення ними перешкод, мешканці позбавлені можливості реалізувати свої, передбачені законом, права на приватизацію житла та управління ним.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Виноградівський районний суд Закарпатської області рішенням від 11 серпня                         2016 року позов задовольнив.
Зобов`язав відповідно до приписів Положення № 891 ФГ «Колос» передати, а Виноградівську міську раду прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог. Багатоквартирний жилий будинок АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду (відомчий житловий фонд), оскільки перебував на балансі радгоспу «8 Березня» (який входив в систему Міністерства аграрної політики України) до моменту його реорганізації 15 листопада 1996 року, шляхом перетворення в КСП «8 Березня».
Правонаступник радгоспу «8 Березня» ФГ «Колос» та Виноградівська міська рада в порушення Положення № 891 не здійснили дій з передачі-прийняття державного житлового фонду у комунальну власність і своїми діями створюють перешкоди його мешканцям у реалізації їх житлових прав, гарантованих статтею 47 Конституції України.
ФГ «Колос», ігноруючи приписи нормативно-правових актів, які регулюють порядок передачі відомчого житлового фонду в процесі реорганізації агропромислового комплексу у комунальну власність, не здійснюють нормативно-визначених дій з передачі-прийняття відомчого жилого фонду у комунальну власність територіальної громади м. Виноградова, а Виноградівська РДА не проконтролювала цей процес на належному рівні в межах своїх повноважень, передбачених законом.
Апеляційний суд Закарпатської області рішенням від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Колос» задовольнив. Рішення суду першої інстанції скасував з ухваленням нового рішення про відмову у позові.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, за встановлених у справі обставин зобов`язав законного титульного володільця майна та правонаступника попередніх власників будинку ФГ «Колос» передати його в комунальну власність. Суд протиправно позбавив цю юридичну особу відповідних майнових прав.
Верховний Суд постановою від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу                         ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2016 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд не встановив, чим спростовується висновок місцевого суду про те, що у 80-х роках будинок розташований в АДРЕСА_1 , був відомчим житловим фондом, а тому підлягав безоплатній передачі у комунальну власність. Наведене дає підстави для висновку про неповне встановлення апеляційним судом фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а саме, фактично залишився не з`ясованим правовий статус спірного будинку.
Закарпатський апеляційний суд постановою від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ФГ «Колос» залишив без задоволення, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки під час приватизації радгоспу «8 березня» спірний будинок не міг бути включений до складу цілісного майнового комплексу, який підлягав приватизації враховуючи ліквідацію радгоспу «8 березня» та створення КСП «8 березня», зміну форм власності, спірний будинок одночасно мав передатися у комунальну власність місцевої ради. Спірна квартира належала до житлового фонду, не могла бути включена до цілісного майнового комплексу та відповідно приватизована. Документів, які б свідчили про протилежне матеріали справи не містять.
Апеляційний суд також відхилив доводи апеляційної скарги щодо порушення строку позовної давності та вказав, що вони не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу. Судом першої інстанції в рішенні мотивована відсутність пропуску строку позовної давності.
Верховний Суд постановою від 04 листопада 2021 року касаційну скаргу ФГ «Колос» залишив без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року та постанову Закарпатського апеляційного суду                        від 28 січня 2020 року без змін.
Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
24 листопада 2021 року ФГ «Колос» звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області                             від 11 серпня 2016 року за нововиявленими обставинами в якій просило рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року скасувати, а у справі ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заява обґрунтовується тим, що у відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 01 вересня 2020 року у справі                                          № 907/29/19, ФГ «Колос» не могло бути створене шляхом перетворення з КСГП                                     «8 Березня», а відтак не є правонаступником КСГП «8 Березня».
Заявник зазначає, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19, на нього не можуть бути покладені обов`язки підприємств радгоспу «8 Березня» та КСГП «8 Березня», оскільки ФГ «Колос» не є правонаступником КСГП «8 Березня», тому ФГ «Колос» не може бути належним відповідачем у справі № 299/1923/16 та його не можна зобов`язати передати у комунальну власність житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 і відповідно є нововиявленими обставинами, які є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судами всіх інстанцій та не були і не могли бути відомі ФГ «Колос» на час розгляду справи.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалених за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
Виноградівський районний суд Закарпатської області ухвалою від 10 грудня                     2021 року відмовив ФГ «Колос» в задоволенні заяви про перегляд рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Постановляючи ухвалу, місцевий суд виходив з того, що у заяві ФГ «Колос» не наведено жодних обставин та не надано доказів, які б свідчили про існування нововиявлених обставин, що свідчить про бажання (заявника-відповідача) у цій справі переглянути остаточне судове рішення на підставі доказів та обставин, які могли бути відомі під час ухвалення рішень у цій справі, проте не були повідомлені судам та не надано відповідних доказів на їх підтвердження.
Суд першої інстанції зазначав, що фактично усі доводи заяви про перегляд судового рішення зводяться до отримання ФГ «Колос» у 2021 році нового доказу (висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 907/29/19), у якому жодним чином не вказано відомостей, які б стосувались спору між ФГ «Колос» та Виноградівською міською радою, а також позивачем ОСОБА_1 .
Закарпатський апеляційний суд постановою від 27 квітня 2022 року апеляційну скаргу ФГ «Колос» задовольнив, ухвалу Виноградівського районного суду від 10 грудня            2021 року скасував. Заяву ФГ «Колос» задовольнив. Скасував рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року за нововиявленими обставинами. У позові ОСОБА_1 відмовив.
Приймаючи оскаржену постанову апеляційний суд виходив з того, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19 є нововиявленими обставинами, які є істотними для справи обставинами, що були встановлені судами всіх інстанцій та не були і не могли бути відомі ФГ «Колос» на час розгляду справи, а тому вважав, що висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не ґрунтуються на вимогах закону.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року в якій заявник просить оскаржену постанову скасувати, а ухвалу місцевого суду залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
У поданій касаційній скарзі заявник вказує, що суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на ту обставину, що представник ФГ «Колос» під час всього розгляду справи стверджував, що спірний багатоквартирний житловий будинок перебуває у його власності, натомість звертаючись із заявою про перегляд рішення місцевого суду за нововиявленими обставинами став стверджувати, що вказаний будинок у його приватній власності не перебуває, адже реорганізація КСП «8 Березня» шляхом його перетворення у ФГ «Колос» не відбулась.
Апеляційний суд не звернув належної уваги на правову позицію  Верховного Суду, викладену у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі № 816/4947/14;                                 від 13 лютого 2018 року у справі № 815/756/14; від 06 березня 2018 року у справі                     № 484/2634/14-а та від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15.
Заявник також вважає, що представник ФГ «Колос» не довів, що обставина, яку він вважає нововиявленою не могла бути відома йому на час розгляду справи судом, адже представник повинен був знати, що універсальне правонаступництво ФГ «Колос» після радгоспу «8 Березня» та КСГП «8 Березня» безпідставне.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2022 року від ФГ «Колос» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник ФК «Колос» - адвокат Терек Я. Т. просить залишити її без задоволення, а оскаржену постанову без змін.
Представник ФК «Колос» вказує, що суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для перегляду рішення місцевого суду за нововиявленими обставинами, оскільки висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19 є нововиявленими обставинами, адже у ній встановлено, що реорганізація КСП                           «8 Березня» шляхом його перетворення у ФГ «Колос» не відбулась, а тому обов`язок у ФГ «Колос» щодо передачі у комунальну власність територіальної громади                              м. Виноградова багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 відсутній.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Виноградівського районного суду Закарпатської області.
Справа № 299/1923/16-ц надійшла до Верховного Суду 14 вересня 2022 року.
Верховний Суд ухвалою від 02 березня 2023 року зупинив касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 154/3029/14-ц (провадження № 61-43цс22).
Верховний Суд ухвалою від 15 травня 2023 року поновив касаційне провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
Верховний Суд ухвалою від 15 травня 2023 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
04 липня 2023 року Велика Палата Верховного Суду ухвалою від  04 липня 2023 року повернула цю справу на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Інвентаризація будинку АДРЕСА_1 проводилася у 1969 і у 1984 роках. На час останньої інвентаризації будинок знаходився у віданні та обліковувався за радгоспом «8 Березня» (раніше знаходився у віданні сільськогосподарської артілі «8 Березня»).
Станом на грудень 2016 року державна реєстрація права власності на будинок не проводилась.
ОСОБА_1 зареєстрований у вищезгаданому будинку з 1980 року, ОСОБА_2 - з 1992 року, ОСОБА_3 - з 1977 року.
Радгосп «8 Березня» зареєстрований 27 січня 1994 року із внесенням до Реєстраційної книги суб`єктів підприємництва.
У 1996 році проведено приватизацію радгоспу «8 Березня».
Представництво Фонду державного майна у Виноградівському районі 15 жовтня      1996 року уклало з товариством покупців радгоспу «8 Березня» договір безоплатної передачі державного майна радгоспу «8 Березня» Виноградівського району.
Сторони договору про безоплатну передачу державного майна 18 жовтня 1996 року склали акт прийому-передачі майна державного підприємства, згідно із яким представництво Фонду державного майна передало, а товариство покупців прийняло майно, придбане в процесі приватизації шляхом перетворення радгоспу «8 Березня» в КСП, вартістю 1 201 210 грн, в тому числі будівлі, споруди, передавальні пристрої балансовою вартістю 997 128 грн.
Також, 18 жовтня 1996 року представництво Фонду державного майна у Виноградівському районі видало товариству покупців радгоспу «8 Березня» свідоцтво про власність, яким засвідчило належність на підставі договору                                      від 15 жовтня 1996 року безоплатної передачі майна товариству покупців майна цілісного майнового комплексу радгоспу «8 Березня», до складу якого входять, зокрема, будівлі та споруди.
ФГ «Колос» 26 червня 2000 року зареєстроване як юридична особа, та відповідно до статуту, зареєстрованого розпорядженням голови Виноградівської РДА від 26 червня 2000 року, є правонаступником КСП «8 Березня» (пункт 1.1. статуту ФГ «Колос»).
Суд апеляційної інстанції встановив, що будинок був зареєстрований належним чином за ФГ «Колос» лише 12 травня 2017 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 214).
Верховний Суд переглядаючи у касаційному порядку рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року та постанову Закарпатського апеляційного суду  від 28 січня 2020 року у постанові від 04 листопада 2021 року вказував на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня   2020 року у справі № 907/29/19 у якій зазначено, що ФГ «Колос» не могло бути створено шляхом перетворення з КСГП «8 Березня», а відтак не є правонаступником КСГП «8 Березня», і на нього не можуть бути покладені обов`язки підприємств радгоспу «8 Березня» та КСГП «8 Березня» при умові, що ФГ «Колос» не є правонаступником КСГП «8 Березня».
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватися із дотриманням норм статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави                                    і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною першою статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами               1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Відповідно до частин другої та третьої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду про відмову в задоволенні                                заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, не має повноважень переглядати рішення місцевого суду за нововиявленими обставинами і, відповідно, ухвалювати своє рішення, адже це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.
Практика Верховного Суду щодо цього питання є сталою, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011 (провадження № 61-35193св18), від 06 березня 2019 року                    у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 19 вересня                           2018 року у справі № 200/9663/16-ц (провадження № 61-18061св19), від 15 липня  2020 року у справі № 466/543/14-ц (провадження № 61-7223св20), від 15 липня                  2020 року у справі № 2-215/11 (провадження № 61-46492св18), від 17 травня 2023 року у справі № 357/9196/18 (провадження № 61-1356св23).
У цій справі, місцевий суд відмовив у задоволенні заяви ФГ «Колос» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. 
Апеляційний суд заяву ФГ «Колос» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнив. Рішення місцевого суду скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. 
Таким чином, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, задовольняючи заяву та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції допустив порушення порядку вирішення цього процесуального питання та вийшов за межі повноважень, оскільки фактично переглянув за нововиявленими обставинами рішення, яке ухвалив інший суд.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оскільки суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права та вийшов за межі своїх повноважень, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 квітня 2022 року скасувати, справу у зв`язку з розглядом заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 А. І. Грушицький 
Судді                                                                                                             С. О. Карпенко
                                                                                                                        І. В. Литвиненко
                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                        В. А. Стрільчук