Постанова
Іменем України 
14 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 176/2855/19   
провадження № 61-9402св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 
2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 
2023 року. 
Зміст заявлених позовних вимог
1.                У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
2.                На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 
05 листопада 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 
від 23 травня 2017 року було розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.                З дня розірвання шлюбу син проживає з  ОСОБА_2 , він сплачує аліменти на утримання сина. Іншу матеріальну допомогу, а саме іграшки та одяг для сина, інші речі, необхідні дитині, подарунки сину до свят, ОСОБА_2 від нього не приймає.
4.                У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, він був вимушений звернутись до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області із заявою про призначення йому днів побачень із сином. Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року № 164 йому призначено дні побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 : кожен вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год до 18:00 год у присутності матері дитини, за умов знаходження батька в такі дні у місті.
5.                Однак ОСОБА_2 на побачення із сином його не допускала, відмовлялася отримувати рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, що змусило його звернутися до міського голови із повідомленням про те, що ОСОБА_2 забороняє йому бачитися із сином, в якому він просив притягнути її до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
6.                 ОСОБА_1 вважає, що дії ОСОБА_2 свідчать про умисне порушення його прав на вільне спілкування з дитиною та участь в її вихованні, що призводить до порушень інтересів як його особистих, так і малолітнього сина.
7.                Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 та визначити такий спосіб участі батька у вихованні та вільному спілкуванні із сином: впродовж трьох місяців від дня набрання рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год до 18:00 год, за умови знаходження ОСОБА_1 в ці дні у місті, у присутності матері дитини та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини; після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год до                 18:00 год, за умови знаходження ОСОБА_1 в ці дні у місті, без присутності матері та психолога; після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - 04 лютого щороку з 16:00 год до 18:00 год, за умови знаходження ОСОБА_1 в цей день у місті, без присутності матері; у період хвороби безперешкодно відвідувати свого сина за місцем його фактичного проживання (перебування).
 
Короткий виклад позиції відповідачки
8.                 ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що про існування рішення органу опіки та піклування 
від 20 квітня 2017 року № 164 вона не знала, а тому не могла його виконувати. Вважала його таким, що не враховує прав та інтересів малолітньої дитини, її інтересів, як матері дитини, а також вік дитини, розпорядок дня сина, час роботи матері дитини, ставлення дитини до батька, ставлення батька до виконання своїх обов`язків. 
9.                Зосереджувала увагу на тому, що позивач для ОСОБА_4 є чужою людиною, а тому їх побачення без її присутності можуть викликати стрес у дитини, що буде мати негативні наслідки для неї.
10.            При визначенні часу побачень із дитиною просила врахувати графік її роботи, графік роботи садочку, у зв`язку із чим вважала за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визначивши графік побачень із сином кожну першу та третю суботу місяця з 11:00 год по 13:00 год, з урахуванням стану здоров`я дитини, режиму його дня та харчування, всі зустрічі батька і сина повинні відбуватись у присутності матері без примусу дитини до таких зустрічей. Місце та умови зустрічей батька із сином повинні визначатися за спільним погодженням між батьками.
11.            Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області підтримував позовні вимоги  ОСОБА_1 , посилаючись на право батька, який проживає окремо від дитини, на особисте спілкування з нею, участь у її вихованні. Зазначав про відсутність доказів негативного впливу такого спілкування на нормальний розвиток малолітньої дитини.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
12.            Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області                            від 13 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
13.            Визначено ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-                     перші три місяці з дня набрання чинності рішенням законної сили: кожний вівторок та четвер тижня з 17:30 год до 19:30 год та кожну суботу з
10:00 год до 13:00 год з врахуванням стану здоров`я дитини у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покладено на батька дитини;
-                     після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили: кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год до 19:00 год за бажанням дитини та з врахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та психолога, з правом батька забирати дитину з дитячого садочка, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання;
-                     у день народження  ОСОБА_3 , 04 лютого кожного            року, - з 10:00 год до 12:00 год без присутності матері;
-                     у період хвороби сина ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати його за місцем його проживання.
14.            У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
15.            Рішення суду першої інстанції мотивовано ти, що позивач, як батько малолітнього   ОСОБА_5 , має право на участь у його вихованні. Належних і допустимих доказів, які б свідчили про неможливість спілкування батька з малолітнім сином, судом не встановлено.
16.            Визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні з сином, суд урахував інтереси дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, ту обставину, що в силу свого віку малолітня дитина має дотримуватися певного режиму життя (відвідування дошкільного навчального закладу, режиму денного сну тощо), його стан здоров`я, поведінку батьків, наявність між ними конфлікту, а також визнання ОСОБА_2 права позивача на спілкування із сином, з огляду на запропонований нею графік побачень сина із батьком.
17.            Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня
2021 року залишено без змін.
18.            Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо визначеного порядку участі  ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, зазначивши, що такий порядок є максимально сприятливий для дитини та жодним чином не порушить права та інтереси відповідачки.
19.            Постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року касаційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
20.            Скасовуючи судове рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив про необхідність встановлення обставин, визначених у  статтях 158, 159 Сімейного кодексу України, а також подання органом опіки та піклування суду письмового висновку, як це передбачено вимогами частин четвертої і п`ятої статті 19 СК України.
21.            Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня
2021 року залишено без змін.
22.            Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позивачу права на участь у вихованні його дитини, що не має нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини, а сприятиме налагодженню довірливих стосунків батька із сином. Судом було ураховано наданий органом опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору про визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_1 із дитиною ОСОБА_6 . Зазначений у ньому порядок побачень суд вважав обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.
Узагальнені доводи касаційної скарги
23.            21 червня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким визначити ОСОБА_1 такий порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 : у кожну першу та третю суботу місяця з 
11:00 год до 13:00 год з урахуванням стану здоров`я дитини у присутності матері ОСОБА_2 та без примусу дитини до таких зустрічей. 
24.            Підставами касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі 
№ 138/96/17 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
25.            Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що визначений судами попередніх інстанцій графік систематичних побачень батька з сином не є достатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Так судами не враховано, що дитина навчається у 2 класі, уроки проводяться з понеділка по п`ятницю з 08:00 год по 12:00 год. Водночас з 16:00 год по 19:00 год дитина виконує домашні завдання, у вівторок та четвер з 17:00 год по 18:00 год відвідує додаткові заняття з математики та української мови, у неділю з 14:00 год по15:00 год - заняття з англійської мови. Також дитина відвідує музичну школу.
26.            Вважає, що суди повинні були заслухати думку малолітньої дитини, а також встановити на підставі належних та допустимих доказів, що психоемоційний стан сина свідчить про те, що спілкування з батьком поза його бажанням відповідає найкращим інтересам дитини.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
27.            Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
28.            Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 176/2855/19, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.
29.            24 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30.            З 05 листопада 2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року було розірвано.
31.             ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 14 квітня 2017 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
32.            Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року № 164 ОСОБА_1 призначено дні побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожен вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год. до 18:00 год., у присутності матері дитини, за умов знаходження батька в такі дні у місті.
33.            Відповідно до актів служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року та 27 квітня 2017 року встановлено факт невиконання ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року № 164.
34.            Згідно з довідкою Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби від 14 листопада 2019 року № В-02/53979118 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів та існує переплата.
35.            Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надано висновок від 19 січня 2023 року щодо розв`язання спору про визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , орган опіки та піклування дійшов висновку, про можливість розв`язання спору щодо визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_1 , 1978 року народження, із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: перші три місяці з дня набрання чинності рішенням законної сили - кожний вівторок та четвер тижня з 17:30 год до 19:30 год та кожну суботу з 10:00 год до 13:00 год з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_2 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини; після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год по 19:00 год за бажанням дитини та з врахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та психолога з правом батька забирати дитину з дитячого садочка, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання; у день народження ОСОБА_3 , 04 лютого кожного року з 
10:00 год по 12:00 год, без присутності матері; у період хвороби сина ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати його за місцем його проживання.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
36.            Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
37.            Згідно з положеннями пункту 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
38.            Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
39.            Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
40.            Захист інтересів дитинизнаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
41.            Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, контакт з дитиною тощо.
42.            Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
43.            Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
44.            У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
45.            Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
46.            У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. 
47.            Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
48.            У відповідності до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.
49.            Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
50.            Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
51.            Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
52.            Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
53.            Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
54.            Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
55.            Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
56.            Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
57.            Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
58.            Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
59.            Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. 
60.            Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
61.            Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
62.            Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
63.            Між сторонами справи - батьками малолітнього ОСОБА_5 існує спір щодо участі батька у вихованні сина, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку. Орган опіки та піклування, з урахуванням одержаних відомостей при обстеженні умов проживання дитини, її батьків та їх соціально-психологічних характеристик, запропонував графік побачень позивача зі своїм сином. Доказів на підтвердження того, що такий графік спілкування батька із дитиною буде суперечити інтересам дитини судом не встановлено. Отже суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог              ОСОБА_1 .
64.            При визначенні порядку участі батька у вихованні сина суди попередніх інстанцій обґрунтовано взяли до уваги запропонований органом опіки та піклування графік побачень, який ураховує вік дитини, потреби та інтереси обох батьків, розклад роботи і відстань між їхнім місцезнаходженням. Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що такий графік спілкування створює можливість для адекватного зв`язку між батьком і дитиною, має сприяти підтриманню родинних зв`язків та гармонійному розвитку дитини за присутності в її житті обох батьків.
65.            У цьому контексті колегія суддів зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.
66.            Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
67.            Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 
2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54).
68.            Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що визначений графік і способи участі позивача у спілкуванні та вихованні сина є такими, що не суперечать віковим потребам дитини та за сумлінного ставлення батька і матері до виконання своїх батьківських обов`язків мають бути на цьому етапі достатніми для забезпечення належної участі батька у процесі виховання дитини та його гармонійного розвитку.
69.            Доводи касаційної скарги про те, що, визначаючи графік спілкування батька з дитиною, судами не враховано зайнятість дитини у шкільному житті та відвідування нею позашкільних занять, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень у справі, розгляд якої триває з                       2019 року, оскільки здобуття дитиною освіти та відвідування відповідних занять, тренувань не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною. Крім того, судами враховано зайнятість дитини. 
70.            Посилання касаційної скарги, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень, на не з`ясування судами попередніх інстанцій думки дитини є безпідставними, з огляду на малолітній вік дитини (на час розгляду справи в суді першої інстанції дитині було повних 4 роки), а також відсутності у цьому необхідності, з огляду на повно встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи. Водночас визначений судом графік побачень передбачає як необхідність присутності матері і психолога (на перших місяцях зустрічей), так і бажання дитини та стан її здоров'я у подальшому.
71.            Колегія суддів зауважує, що відповідачка не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини у визначеному судом порядку на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні сина.
72.            З огляду на зазначене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, слід визнати обґрунтованими та такими, що не суперечать правовим висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в касаційній скарзі.
73.            Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та в основному зводяться до переоцінки доказів.
74.            Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
75.            Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
76.            Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.                Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 
від 13 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 24 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                          Є. В. Синельников
 
                                                                                                                      О. М. Осіян
 
                                                                                                                      В. В. Шипович