ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/8212/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року (суддя Кальник В.В.) у справі за позовом      ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач-2) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                            В С Т А Н О В И В:
У червні    2022 року до    Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява   ОСОБА_1 , в якій вона, з урахуванням уточнень,    просила суд: 
- визнати дії відповідача-1 щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2    статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про яке зазначено в повідомленні - рішенні № 046150009755 від 08.04.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, відділу з питань призначення та перерахунків пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - протиправними;
- скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 046150009755 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 08.04.2022;
- зобов`язати  відповідача-1 повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05.04.2022  з метою призначення пільгової пенсії за Списком № 2 на підставі пункту другого частини другої    статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    з дати першого звернення, тобто з 05.04.2022;
- визнати період роботи з 01.11.2010 по 27.10.2011 згідно пільгової Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1451-396 від 17.03.2022, виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що дає право на зарахування стажу роботи на підприємстві до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.  Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 046150009755 від 08.04.2022 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України    в Хмельницькій області зарахувати  позивачу до стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.11.2010  по 27.10.2011. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України    в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05.04.2022, з урахуванням висновків суду в даній справі. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат. (а.с. 81-87)
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що  рішенням відповідача-2 від 08.04.2022 № 046150009755 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 згідно заяви, у зв`язку з недосягненням особою віку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 та відсутністю необхідного пільгового стажу. Станом на дату звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 позивачка досягла віку 53 років 5 місяців 3 днів, враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 необхідний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 становить 55 років.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду не оскаржено.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга    не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  05.04.2022 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2. На момент звернення за призначенням пенсії позивачці    виповнилося 53 роки 5 місяців 3 дні, страховий стаж становив 32 роки 4 місяці 24 днів, пільговий стаж - 9 років 4 дні.
Згідно з рішенням № 046150009755 від 08.04.2022, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу  відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. В рішенні вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи: з 01.11.2010 року по 27.10.2011 року, згідно з пільговою довідкою від 17.03.2022 року № 1451-396, виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки відсутня інформація про результати атестації робочих місць за умовами праці за посадою контролер у виробництві чорних металів зайнятим на гарячих ділянках робіт у Департаменті з якості, виробництва сталі. Для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.11.2010 по 27.10.2011 необхідно надати накази про атестації робочих місць за умовами праці з відповідним переліком атестованих посад. (а.с. 15)
Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.
Статтею 46 Конституції України    визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6    статті 92 Конституції України,    виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням    статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII    (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII    визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно  до    ст. 62 Закону № 1788-XII,    основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За унормуванням п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 1451-396 від 17.03.2022, позивач працювала повний робочий день на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: цех підготовки составів, виробництво сталі: з 08.08.2001 по 27.03.2002 - підготовником сполук до розливання плавок, що передбачено: список № 1, розділ III, підрозділ 2а, позиція 1030200а-16719 згідно зі Списками, затвердженими    постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162; Управління технічного контролю виробництво сталі: з 28.03.2002 по 15.01.2003 - контролером у виробництві чорних металів, зайнятим на гарячих ділянках робіт, що передбачено: список № 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 2040200а-12942 згідно зі Списками, затвердженими    постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162; з 16.01.2003 по 07.09.2003 - контролером у виробництві чорних металів, зайнятим на гарячих ділянках робіт, що передбачено: список № 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими    постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36; з 01.11.2003 по 31.10.2010 - контролером у виробництві чорних металів, зайнятим на гарячих ділянках робіт, що передбачено: список № 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими    постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36; Департамент з якості, виробництво сталі: з 01.11.2010 по 27.10.2011 - контролером у виробництві чорних металів (старшим), зайнятим на гарячих ділянках робіт, що передбачено: список № 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими    постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36. (а.с. 5, 8-12)
Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 1451-396 від 17.03.2022 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки  або відповідних записів у ній, підтверджено: атестацію робочих місць підтверджено: наказом № 417 від 20.03.2000, наказом № 300 від 18.04.2005, наказом № 349 від 02.04.2010, листом про продовження дії раніше проведених атестацій робочих місць за умовами праці № 003/07-1-229 від 11.06.2009.
За унормуванням ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за    списком № 2    виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого    абзацом першим    частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.    
Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за    списком № 2    виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до п. 16 розділу    XV    Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    - положення    Закону України «Про пенсійне забезпечення»    застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Отже, Закон України № 1788    та  Закон України № 1058, дають підстави для висновку про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1    статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058    є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Разом з тим, статтю 13 визнано такою, що не відповідає    Конституції України    (є неконституційною), згідно з    Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, відповідно дана норма втратила чинність з дня    ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № І788-ХІІ в редакції до внесення змін    Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»    від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ    для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за    списком № 2    виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.          
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12    цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».
Також суд зазначає, що з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом    «б»    статті 13 Закону №1788-XII    у редакції    Закону №213-VIII від 02.03.2015 року    та пунктом 2 частини 2    статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року    у редакції    Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття    Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають    Конституції України    (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти    б    -    г    статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року    зі змінами, внесеними    Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року.
Пунктом 3 цього    рішення    вирішено, що застосуванню підлягає    стаття 13 Закону №1788-XII    для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Отже, з 23.01.2020 року в Україні існують    два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт    «б»    статті 13 Закону №1788-XII    в редакції згідно із    Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 2 частини 2    статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року    в редакції    Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.
Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом    «б»    статті 13 Закону №1788-XII    в редакції згідно з    Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 58 років за пунктом 2-2 частини 2    статті 114 Закону №1058-IV.
Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу    ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»    судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
У пункті 3.2. Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.
У пункті 4.4. Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у    статті 13 Закону №1788-XII    у редакції до внесення змін    Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними    Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій    статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Суд зазначає, що норми    статті 114 Закону України №1058-IV    абсолютно ідентичні нормам    статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними    Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які були визнанні неконституційними, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Судом встановлено, що відповідачем 2 не зараховано період роботи позивача з 01.11.2010 року по 27.10.2011 року через відсутність атестації робочих місць, але в довідці  зазначені накази про проведення атестації.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом проаналізована надана до  позову довідка від 17.03.2022 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка надавалась до заяви про призначення пенсії, та встановлено, що вона містить всі необхідні відомості на підтвердження пільгового характеру роботи позивача, підписана уповноваженими особами підприємств, та має печатку. Недійсність вказаної довідки не встановлена в судовому порядку, а тому вона підлягає до врахування відповідачем 2 при призначенні пенсії.
Також суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що  відповідачем 2 неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи, а тому з метою захисту прав і свобод позивача необхідним є    визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 046150009755 від 08.04.2022 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України    в Хмельницькій області зарахувати  позивачу до стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.11.2010  по 27.10.2011; зобов`язання  відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05.04.2022, з урахуванням висновків суду в даній справі.  
Відповідно до ч. 1    ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2    ст. 77 КАС України    встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що він діяв у даних правовідносинах правомірно.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.    12,    315,    316,    321,    322,    325 КАС України, суд -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області -залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5    ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.   
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова