ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 серпня 2023 року           справа №200/100/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року (повне судове рішення складено 06 квітня 2023 року) у справі № 200/100/23 (суддя в І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,  
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Управління), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації витрат, понесених у зв`язку із відрядженнями;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсаційні витрати, понесені у зв`язку із відрядженнями за 120 календарних днів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що проходить службу в Бахмутському районному відділі поліції ГУНП в Донецькій області. Наказами ГУНП в Донецькій області його було направлено у відрядження в м. Мирноград на шістдесят діб та до відділу поліції № 1 Краматорського РУП. Підставою звернення до суду стало відсутність належним чином оформлених документів та відсутність будь-якого фінансування з боку роботодавця як на період відправлення у відрядження, так і після його закінчення. Позивач вказує, що жодних виплат чи компенсації за перебування у відрядженні 120 днів він не отримав. 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації витрат, понесених у зв`язку із відрядженнями.
Зобов`язано Управління нарахувати та виплатити позивачу компенсаційні витрати, понесені у зв`язку із відрядженнями за 120 календарних днів.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, загостренням ситуації на території Донецької області та службовою необхідністю, наказом ГУНП в Донецькій області від 23.05.2022 № 562 «Про визначення тимчасового місця служби працівників Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області» тимчасовим місцем несення служби особового складу Бахмутського РВП визначено Краматорське РУП ГУНП в Донецькій області.
Поліцейські направлялися для несення служби до територіальних підрозділів, зокрема позивач на 60 діб до відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, та на 60 діб до відділення поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області. Наказами про направлення працівників ГУНП визначено централізоване доставлення працівників до міст направлення, розселення особового складу в місцях направлення та забезпечення працівників продуктами харчування.
Відповідач вказує, що у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, введенням воєнного стану в Україні, веденням активних бойових дій на території Донецької області з метою забезпечення безперервного та безпечного функціонування підрозділів поліції, надання допомоги громадянам, постраждалим внаслідок обстрілів, супроводження гуманітарної допомоги, проведення евакуації тощо на території підконтрольній українській владі здійснюється направлення поліцейських для виконання вищезазначених завдань до інших територіальних підрозділів ГУНП в Донецькій області на ротаційній основі.
Відповідач вказує, що ним не видавались накази про відрядження позивача, і взагалі вважає, що таке переміщення позивача не було відрядженням, а тому відсутні підстави для виплати витрат, пов`язаних з відрядженням.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , капітан поліції, проходить службу на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23.05.2022 № 562 у зв`язку з уведенням на території України військового стану, загостренням ситуації на території Донецької області та службовою необхідністю Краматорське РУП ГУНП визначено тимчасовим місцем несення служби працівників Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.06.2022 № 630 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області» з метою забезпечення охорони публічної безпеки і порядку на території Донецької області, а також ефективного використання підпорядкованого особового складу направлено з 13.06.2022 до 11.08.2022 (шістдесят діб) до відділення поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з тимчасовим місцем дислокації в місті Мирнограді Донецької області капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області (підпункт 12 пункту 1). Цим же наказом визначено організувати центральне доставлення підпорядкованого особового складу до міст направлення, забезпечення розселення особового складу в місцях направлення (пункти 2.2, 2.3 наказу).
Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.08.2022 № 826 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області» з метою забезпечення охорони публічної безпеки і порядку на території Донецької області, а також ефективного використання підпорядкованого особового складу направлено з 12.08.2022 до 10.10.2022 (шістдесят діб) до відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області (підпункт 3 пункту 1). Цим же наказом визначено організувати центральне доставлення підпорядкованого особового складу до міст направлення, забезпечення розселення особового складу в місцях направлення (пункти 3.3, 3.4 наказу).
Зі змісту заяв сторін по суті справи вбачається, що між ними відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення даного спору є різне тлумачення правових підстав переміщення позивача на службу до інших територіальних підрозділів відповідача, зокрема чи є таке переміщення відрядженням і чи має воно відповідно оплачуватися.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580), Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Згідно зі ст. 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.
Частиною 1 статті 3 Закону № 580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини 4 статті 8 даного Закону під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до п. 24 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості
Частиною 2 ст. 24 наведеного Закону передбачено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на наступне.
Поняття службового відрядження визначено в Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженій Наказом Міністерства фінансів України 13.03.1998 № 59. 
Згідно пункту 1 даної Інструкції службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника державного органу (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).
Особливості направлення у службові відрядження поліцейських визначені Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженою наказом МВС України від 02.08.2017 № 672 (далі – Інструкція № 672).
За приписами пункту 2 розділу І даної Інструкції службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).
У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.
За висновком місцевого суду, накази Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.06.2022 № 630 та від 04.08.2022 № 826 в повній мірі відповідають змісту наказу про відрядження. Факт того, що в наказі вказано про направлення, а не про відрядження працівників ГУНП в Донецькій області не змінює змісту правовідносин.
Відповідачем не обґрунтовано та не доведено, що законодавство України визначає будь-який порядок направлення працівників органів Національної поліції для виконання ними визначених законом завдань до інших населених пунктів на визначений термін у спосіб інший ніж відрядження. Тобто, якщо таке направлення має всі ознаки відрядження, це і є відрядження.
Вказуючи, що направлення позивача не є відрядженням, відповідач зазначає, що п.3 розділу І Інструкції, який визначає основні завдання службових відряджень, не містить відомості щодо виконання функцій поліції під час воєнного стану поза місцем постійної дислокації. 
Проте зважаючи, що цей пункт визначає основні завдання, це не виключає, що можуть бути будь-які інші завдання, які виконують поліцейські під час відряджень. 
При цьому суд першої інстанції звернув увагу, що вищенаведена Інструкція має таку норму: Строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій (пункт 4 розділу ІІ).
Відтак направлення поліцейських для здійснення заходів, пов`язаних з наданням відсічі та стримування збройної агресії РФ також належить до відряджень.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов висновку, що не оформлення у визначеному законодавством порядку відрядження позивача, зокрема не оформлення наказу саме на відрядження, не оформлення посвідчення про відрядження та інших документів, не повинно мати наслідком порушення права позивача на відповідне грошове відшкодування.
Стаття 121 Кодексу законів про працю України визначає, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.
Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.
Згідно пункту 9 розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження поліцейських витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ № 98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України  від 13 березня 1998 року № 59.
Суд першої інстанції не погодився з доводами відповідача про те, що централізоване доставлення працівників до міст направлення, розселення особового складу в місцях направлення та забезпечення працівників продуктами харчування, що визначено у наказах про направлення поліцейських до інших населених пунктів, виключає необхідність оплати відрядження. Це може впливати лише на те, які види складових відрядження мають бути оплачені.  

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Колегія апеляційного суду зауважує, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-IX «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» частину першу статті 60 викладено в такій редакції:
"1. Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції".
Фактично цю норму доповнено таким чином, що спірні відносини в цій справі регулюються Законом № 580 та іншими нормативно-правовими актами, але виключно з питань проходження служби в поліції.
За приписами пункту 2 розділу І Інструкції № 672 службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.
Такого наказу про відрядження особами, визначеними пунктом 2 розділу І даної Інструкції, не підписувалось, тому підстав вважати, що позивач перебував у відрядженні, не існує.
Відповідно до п.3 розділу І Інструкції №672 основними завданнями службових відряджень є: 
- вивчення і перевірка стану службової діяльності органів (підрозділів) поліції; 
- надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції; 
- проведення оперативно-профілактичних заходів; 
- участь у проведенні слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у конкретному кримінальному провадженні; 
- проведення службових розслідувань; 
- вирішення проблемних питань діяльності органів (підрозділів) поліції; 
- участь у проведенні нарад, конференцій, семінарів та інших заходів; 
- вивчення та поширення передового досвіду, новітніх форм і методів роботи; 
- навчання працівників органів (підрозділів) поліції. 
Отже, пунктом 3 Інструкції №672 визначено вичерпний перелік основних завдань службових відряджень, який не підлягає додатковому тлумаченню та може бути доповнено чи змінено тільки в установленому законом порядку. При цьому, підстави щодо виконання функцій поліції під час воєнного стану поза місцем постійної дислокації не містить. 
Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовуючи рішення, припускає, що можуть бути будь-які інші завдання, які виконують поліцейські під час відряджень, не посилаючись за цих умов на конкретні правові норми. Такий підхід суду не відповідає основним принципам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення повинно бути законним і не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Пункт 4 розділу ІІ Інструкції №672, на який звертає увагу місцевий суд та приходить до висновку, що направлення поліцейських для здійснення заходів, пов`язаних з наданням відсічі та стримування збройної агресії рф також належить до відряджень, передбачає строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях. Водночас, суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що ОСОБА_1 безпосередньо проходить службу в підрозділі ГУНП в Донецькій області із місцем розташування – Донецька область і наказами начальника на ротаційній основі направлявся для забезпечення та охорони публічної безпеки і порядку на території Донецької області в умовах воєнного стану до інших територіальних підрозділів ГУНП в Донецькій області, тобто в межах дислокації органу поліції. 
За таких підстав, висновок суду першої інстанції, що накази ГУНП в Донецькій області від 10.06.2022 №630 та від 04.08.2022 №826 відповідають змісту наказу про відрядження, є невмотивованим. Оскільки наказів про відрядження ОСОБА_1 ГУНП в Донецькій області у спірний період не видавало, то оформлення і облік службових відряджень не здійснювалось, що виключає підстави для відшкодування за спірний період компенсаційних витрат позивачу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано особливість періоду та умови, за яких було прийнято накази ГУНП в Донецькій області від 10.06.2022 №630 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області» та від 04.08.2022 №826 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області», мету їх прийняття, що призвело до винесення необґрунтованого рішення. 
У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який у подальшому продовжується. 
Частиною 1 ст.12 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України» передбачено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень…відповідні правоохоронні органи. Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві (ч.3 ст.24 Закону №580-VIII).
Загальновідомим фактом є проведення активних бойових дій, окупація частини території Донецької області. 
Вказане призвело до вимушеної тимчасової зміни місця несення служби особовим складом поліції Донецької області, зокрема для ГУНП в Донецькій області – Покровське РУП ГУНП Донецькій області, Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області – Краматорське РУП ГУНП в Донецькій області (наказ ГУНП в Донецькій області від 23.05.2022 № 562). Тому, з метою забезпечення охорони публічної безпеки і порядку на території Донецької області, а також ефективного використання підпорядкованого особового складу з 13.06.2022 до 11.08.2022, в рамках ротації по Донецькій області, наказом ГУНП в Донецькій області від 10.06.2022 №630 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області», зокрема, ОСОБА_1 було направлено для несення служби до відділення поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області та з 12.08.2022 до 10.10.2022 наказом ГУНП в Донецькій області від 04.08.2022 №826 «Про направлення працівників ГУНП в Донецькій області» - до відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. 
Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону № 580 поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади (доповнено згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022).
Отже, направлення ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області та відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснювалось відповідними наказами керівника, виданими в межах повноважень, та в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці – Донецької області, на території якої ГУНП в Донецькій області безпосередньо та через утворені в установленому порядку структурні та територіальні підрозділи реалізує, у тому числі під час дії воєнного стану, свої повноваження, визначені Законом №580-VIII. 
З огляду на зазначене, вказані накази видані у межах та з метою реалізації повноважень органів Національної поліції для ефективного вирішення завдань оборони держави, керівником, якому таке право надано законом. У зв`язку з чим, наказами від 10.06.2022 №630 та від 04.08.2022 №826 позивач не був направлений у службове відрядження, а залучався, як поліцейський, для забезпечення та охорони публічної безпеки і порядку на території Донецької області.
Цими же наказами визначено організувати центральне доставлення підпорядкованого особового складу до міст направлення, забезпечення розселення особового складу в місцях направлення, забезпечення працівників, які направляються, продуктами харчування.
Згідно з п. 12 Інструкції № 672 виплата добових поліцейським не здійснюється за дні, коли вони  забезпечуються харчуванням за рахунок держави (у передбачених законодавством випадках).
В позовній заяві ОСОБА_1 стверджував, що має право на компенсацію вартості проїзду до місця призначення і назад, а також витрати по найму жилого приміщення, проте жодних доказів понесених витрат не надав.
В свою чергу, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсаційні витрати, понесені у зв`язку із відрядженнями за 120 календарних днів, так і не зазначивши в резолютивній частині, які ж витрати (в тому числі їх види) понесені позивачем, що підлягають компенсації.
Розглянувши подані сторонами заяви та документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість позову. 
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації витрат, понесених у зв`язку із відрядженнями та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсаційні витрати за 120 календарних днів не підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України,          
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 200/100/23 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Повне судове рішення – 17 серпня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін
            
                                                                                                                     І. В. Геращенко