ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1116/23 Справа № 202/7806/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковирєва Антона Вікторовича на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, витребування майна, припинення права власності та скасування записів про право власності, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, витребування майна, припинення права власності та скасування записів про право власності.
В обґрунтування позовних вимог Дніпровська міська рада посилалася на те, що 16 січня 2020 року (вх. № К-258/1) до Дніпровської міської ради звернулася ОСОБА_6 із заявою про незаконне вибуття із комунальної власності територіальної громади міста Дніпра квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстрований її онук ОСОБА_5 ОСОБА_6 було надано копію свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2016 року реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , яке видано на підставі Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 19 серпня 2016 №4/49-16, бланк СТА 994897. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2020 року №210398556 13 грудня 2018 року державним нотаріусом П`ятої Дніпровської нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Бутовою А.Г., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44585060 від 13 грудня 2018 року та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2016 року, видавник: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, бланк СТА 994897; номер запису про право власності: 29512747, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1724824812101. 30 березня 2020 року листом № 3/9-1377 Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повідомив, що Розпорядження від 19 серпня 2016 року №4/49-16, а також свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним № НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_2 органом приватизації не видавалось. В період з 08 липня 2016 року по 09 грудня 2016 року органом приватизації видавалися свідоцтва про право власності на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_3 . 21 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_3 прийняла у власність від ОСОБА_2 вищевказану квартиру. 08 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_3 передала у власність належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 прийняв у власність вищевказану квартиру. 03 липня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 прийняв у власність вищевказану квартиру. 31 липня 2020 року листом №4/10 Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повідомив, що у Реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_2 є запис про житловий будинок літ.А-5, загальною площею 3390,7 кв.м., який перебуває на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, за інформаційними відомостями, наданими балансоутримувачем до Реєстру, станом на 01 січня 2016 року. Позивач вказав, що за викладених обставин виникає необхідність у вирішенні у судовому порядку питань щодо скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові кімнати, 6-кладова, І-балкон, загальна площа (кв.м): 45,4 житлова площа (кв.м): 28,8. На підставі викладеного Дніпровська міська рада просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 від 19 серпня 2016 року реєстраційний №49И-16, виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року №4/49/16; витребувати у  ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Дніпра, в особі Дніпропетровської міської ради, квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові кімнати, 6-кладова, І-балкон, загальна площа (кв.м): 45,4 житлова площа (кв.м): 28,8, реєстраційний №1724824812101; припинити права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний №1724824812101 та скасувати запис про право власності ОСОБА_2 від 13 грудня 2018 року номер запису 29512747, реєстраційний номер об“єкта нерухомого майна 1724824812101, запис про право власності ОСОБА_3 від 21 грудня 2018 року, номер запису про право власності 29601318, реєстраційний номер об“єкта нерухомого майна 1724824812101, запис про право власності ОСОБА_4 від 08 квітня 2019 року, номер запису про право власності 31072905, реєстраційний номер об“єкта нерухомого майна 1724824812101, запис про право власності ОСОБА_1 від 03 липня 2019 року, номер запису про право власності 32230334, реєстраційний номер об“єкту нерухомого майна 1724824812101. 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року частково задоволено позовні вимоги Дніпровської міської ради. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19 серпня 2016 року, реєстраційний № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16. Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1724824812101). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1  - адвокат Ковирєв А.В.просить рішення суду від 13 вересня 2022 року скасувати на ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада просила рішення суду від 13 вересня 2022 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, бланк СТА 994897 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житло від 19 серпня 2016 реєстраційний № НОМЕР_1 (т.1 а.с.20).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2020 року №210398556 вбачається, 13 грудня 2018 року державним нотаріусом П`ятої Дніпровської нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Бутовою А.Г., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2016 року, видавник: департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, бланк СТА 994897; номер запису про право власності: 29512747, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1724824812101 (т.1 а.с.24-27).
21 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_3 прийняла у власність від ОСОБА_2 вищевказану квартиру. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., та зареєстрований в реєстрі за №1111. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2018 року № 1111 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 44775740 від 21 грудня 2018 року та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 29601318 (т.2 а.с.16, 16а).
08 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_3 передає у власність належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 прийняв у власність вищевказану квартиру. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 360. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 квітня 2019 № 360 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: 46357623 від 08.04.2019 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 31072905 (т.2 а.с.26, 27).
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року у справі №202/4107/19 у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Бродського В.Ю., про арешт майна у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Накладено арешт на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь-які дії із зміни, переходу, відступлення права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь-яких даних, крім арешту (т.1 а.с.28, 29).
03 липня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 прийняв у власність вищевказану квартиру. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2019 №1278 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 , номер запису: 32230334 (т.1 а.с. 25, т.2 а.с.58).
З листа № 3/9-1377 від 30 березня 2020 року Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради вбачається, Розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, а також свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним № НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_2 органом приватизації не видавалось. В період з 08 липня 2016 року по 09 грудня 2016 року органом приватизації видавалися свідоцтва про право власності на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_3 (т.1 а.с.22).
Задовольняючи частково позовні вимоги Дніпровської міської ради, суд першої інстанції посилався на їх доведеність  та обґрунтованість в частині визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19 серпня 2016 року, реєстраційний №  НОМЕР_1  на квартиру  АДРЕСА_1 , виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16 та в частині витребування від ОСОБА_1  на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1724824812101), однак погодитися з такими висновками суду неможливо в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2016 року, реєстраційний № 49И-16 на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення в скасованій частині нового рішення.
Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 318 ЦК України одним з суб`єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (ст. 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Згідно ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
Майно може вибути з комунальної власності територіальної громади лише в порядку встановленому Законом України “Про приватизацію державного житлового фонду”, шляхом її приватизації.
Частиною 1 статті 8 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 та ст. 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України).
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За приписами частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положеннями частини 2 статті 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц зазначила, віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.
Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
У справі встановлено, на підставі Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, бланк СТА 994897 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житло від 19 серпня 2016 року реєстраційний № НОМЕР_1 (т.1 а.с.20).
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року у справі № 202/4093/15-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , третя особа Головне управління державної міграційної служби Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про вселення та виселення, зустрічну позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, виселення та вчинення певних дій, задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 . Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 . Знято з реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 243,60 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про вселення та виселення – відмовлено в повному обсязі. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, виселення та вчинення певних дій – відмовлено в повному обсязі (т.4 а.с.103, 104).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття його з реєстрації та стягнення з ОСОБА_5 судових витрат – скасовано та в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 - скасовано. Зустрічний позов ОСОБА_5 – задоволено. Вселено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_8 надати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключі від вхідних дверей кв. АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3  з квартири  АДРЕСА_1 . В решті рішення суду – залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 по 948,7 грн. з кожного на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок відшкодування судових витрат (т.4 а.с.105-107).
Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року (т.4 а.с.108-110).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2020 року №210398556 вбачається, 13 грудня 2018 року державним нотаріусом П`ятої Дніпровської нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Бутовою А.Г., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2016 року, видавник: департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, бланк СТА 994897; номер запису про право власності: 29512747, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1724824812101 (т.1 а.с.24-27).
21 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_3 прийняла у власність від ОСОБА_2 вищевказану квартиру. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., та зареєстрований в реєстрі за №1111. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2018 року № 1111 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 44775740 від 21 грудня 2018 року та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 29601318 (т.2 а.с.16, 16а).
08 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_3 передає у власність належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 прийняв у власність вищевказану квартиру. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 360. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 квітня 2019 № 360 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: 46357623 від 08.04.2019 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 31072905 (т.2 а.с.26, 27).
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року у справі №202/4107/19 у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Бродського В.Ю., про арешт майна у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Накладено арешт на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь-які дії із зміни, переходу, відступлення права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь-яких даних, крім арешту (т.1 а.с.28, 29).
03 липня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 прийняв у власність вищевказану квартиру. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2019 №1278 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 , номер запису: 32230334 (т.1 а.с. 25, т.2 а.с.58).
Таким чином, договір купівлі-продажу спірної квартири було укладено 03 липня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 прийняв у власність вищевказану спірну квартиру, після постановлення ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2019 року про накладення арешту у справі №202/4107/19 у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року у справі №202/4050/22 за клопотанням ОСОБА_1 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 12015040660001074, внесеного до ЄРДР 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 12015040660001074 внесеного до ЄРДР 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України – відмовлено (т.4 а.с.101, 102). 
Судом встановлено та з листа № 3/9-1377 від 30 березня 2020 року Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради вбачається, Розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, а також свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним № НОМЕР_1 від 19 серпня 2016 року на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_2 органом приватизації не видавалось. В період з 08 липня 2016 року по 09 грудня 2016 року органом приватизації видавалися свідоцтва про право власності на спеціальних бланках з номенклатурою НОМЕР_3 (т.1 а.с.22).
       Таким чином, у справі встановлено, Розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16 Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради не видавалося, та ОСОБА_2 не видавалося свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним №49И-16 від 19 серпня 2016 року на спірну квартиру Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради.
       Однак, після ухвалення Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 18 квітня 2017 року, яким було виселено ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 , 13 грудня 2018 року державним нотаріусом П`ятої Дніпровської нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Бутовою А.Г., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), та внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 19 серпня 2016 року, видавник: департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, бланк СТА 994897; номер запису про право власності: 29512747, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1724824812101.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вирок у кримінальному провадженні № 12015040660001074 від 16 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на теперішній час не ухвалено, провадження перебуває на досудовому розслідуванні.
       Отже, враховуючи, що у справі встановлено, що Розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 19 серпня 2016 року № 4/49-16 та свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним № 49И-16 від 19 серпня 2016 року  Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_2 не видавалося, тому відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 від 19 серпня 2016 року реєстраційний №49И-16, та позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що спірне нерухоме майно перебувало у власності  Дніпровської міської ради та вибуло із власності Дніпровської міської ради поза волею власника, тому наявні підстави для витребування вказаного майна від ОСОБА_1 , як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.
Такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав територіальної громади місті Дніпра та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Проявивши не обачність, зважаючи на відкритий доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 не звернув увагу, що право власності на спірну квартиру на протязі нетривалого періоду часу - трьох місяців реєструвалося за різними особами.
Застосування у спірних правовідносинах речово-правового механізму повернення майна (віндикації), не позбавляє ОСОБА_1 , як добросовісного набувача квартири, можливості відновити свої права шляхом пред`явлення майнових вимог до продавця спірної квартири щодо повернення йому сплачених грошових коштів, з підстав передбачених статтею 661 ЦК України.
Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації прав власності, слід зазначити наступне.
У частині 2 статті 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Згідно із Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству”, який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.
Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року та на час прийняття оскаржуваних рішень) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству” унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” до набрання чинності цим Законом.
За змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому, починаючи з 16 січня 2020 року, цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.
Такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 913/175/20.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності та у зв”язку з цим припинення права власності, оскільки цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною законодавством.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено право власності на спірну квартиру територіальної громади м.Дніпра, не доведено вибуття спірного нерухомого майна поза волею власника спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права з тих підстав, що відповідач ОСОБА_1 не був сповіщений про дату та час розгляду справи у суді першої інстанції є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи інтереси відповідача ОСОБА_1 представляли у суді першої інстанції адвокат Ковирєв А.В. та адвокат Коростельов С.В. Адвокат Ковирєв А.В. приймав участь у справі у судових засіданнях у суді першої інстанції. Адвокати відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_11 та Коростельов С.В. повідомлялися належним чином про наступні дату та час розгляду справи у суді першої інстанції (т.1 а.с.121, 122, 123, т.2 а.с.229, 230, т.3 а.с.2, 3, 5, 29).
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року скасувати в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2016 року, реєстраційний № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року № 4/49-16, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 -адвоката Ковирєва Антона Вікторовича  – задовольнити частково.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2022 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , треті особи  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, витребування майна, припинення права власності та скасування записів про право власності — скасувати в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2016 року, реєстраційний № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на підставі розпорядження від 19 серпня 2016 року №4/49-16.
У задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло — відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова