П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/17148/22	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 26.04.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно);
- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року (включно);
- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно).
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що він, в тому числі, у період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора №2 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. При цьому відповідачем за період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року (включно) протиправно не було нараховано та виплачено йому доплату за службу у нічний час, а за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно) індексації грошового забезпечення, що зумовило звернення позивача до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року включно.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року включно.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за періоди листопад 2015 року – січень 2016 року, липень 2016 року, вересень-листопад 2016 року, жовтень 2017 року – березень 2018 року, травень 2018 року - червень 2018 року.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за періоди листопад 2015 року – січень 2016 року, липень 2016 року, вересень-листопад 2016 року, жовтень 2017 року – березень 2018 року, травень 2018 року - червень 2018 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в тому числі у період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора №2 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. 
07.12.2021 року представник позивача звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою в якій просив нарахувати та виплатити позивачу за період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року (включно) доплату за службу у нічний час, а за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно) індексацію грошового забезпечення.
13.12.2021 року Департамент патрульної поліції листом повідомив представника про відсутність підстав для здійснення таких виплат, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету міністрів України від 18.10.2017 року №782, яка вступила в дію з 24.10.2017 року, тому її виплата здійснюється з 01.11.2017 року. Також відповідач зауважив, що відповідно до наказів начальника Департаменту патрульної поліції у період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року до служби в нічний час ОСОБА_1 не залучався, у зв`язку з чим підстави для нарахування та виплати вищевказаної доплати відсутні.
Не погоджуючись із протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати йому доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 року по 30.06.2018 року, а також індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно), позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що позивачу за періоди листопад 2015 року – січень 2016 року, липень 2016 року, вересень-листопад 2016 року, жовтень 2017 року – березень 2018 року, травень 2018 року - червень 2018 року протиправно не було нараховано та виплачено доплату за службу у нічний час, з огляду на що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Відповідно до приписів ч.1-2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Приписами пп.3 п.5 Постанови №988 визначено, що поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі - Порядок №260).
Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4) премії;
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами пункту 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
За приписами п.11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
З огляду на вищевикладене, виплата поліцейським доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час передбачена як Постановою №988, так і Порядком №260.
Судом апеляційної інстанції проаналізовано довідку обліку несення служби інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с.68-69), з якої вбачається, що позивачем відпрацьовано наступні нічні зміни:
2015 рік: листопад – 40 год, грудень – 40 год;
2016 рік: січень - 32 год, липень – 48 год, вересень – 48 год, жовтень – 48 год, листопад – 16 год;
2017 рік: жовтень – 32 год, листопад - 40 год, грудень – 48 год;
2018 рік: січень – 32 год, лютий – 64 год, березень – 40 год, травень – 48 год, червень -48 год.
Отже, позивач у вказані періоди працював у нічні зміни.
Проте, матеріали справи не містять доказів того, що компенсація (грошове забезпечення) за службу (роботу) в нічний час за вказані вище періоди роботи нарахована та сплачена позивачу.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за періоди: листопад 2015 року – січень 2016 року, липень 2016 року, вересень-листопад 2016 року, жовтень 2017 року – березень 2018 року, травень 2018 року - червень 2018 року є обґрунтованими. 
Щодо доводів апелянта з приводу того, що індексація грошового забезпечення поліцейських правомірно проводиться з листопада 2017 року.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не заперечує право поліцейського на індексацію грошового забезпечення, але вважає, що таке право виникло лише з листопада 2017 року у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 жовтня 2017 року за №782.
У відповідності до ч.5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення).
У статті 6 вказано вище закону України визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2013 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного вище Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських».
Приймаючи до уваги зазначені норми матеріального права, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною вище постановою, тобто з листопада 2017 року, оскільки у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо вказано , що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).
Оскільки позивач за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року (включно) отримав грошове забезпечення, то останнє підлягало індексації.
Натомість, доказів проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно) відповідачем до матеріалів справи не подано.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно) є протиправною, а отже дійсно наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (включно), про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду, судова колегія зазначає.
За приписами частини другої статті 233 Кодексу Законів про працю України ( надалі – КЗпП, в редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01.07.2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).
Отже, до 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 року у справі №460/17052/21.
Разом з тим, судова колегія наголошує, що відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023 року.
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що оскільки станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, тому наведені відповідачем підстави для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відсутні.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.           
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька