КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №759/16636/22                             Головуючий у 1 інстанції: П`ятничук І.В.
Провадження №22-ц/824/10140/2023       Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
12 вересня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Кулікової С.В., Музичко С.Г.
при секретарі                                          Дуб С.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
В листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25 квітня 2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинськогорайонного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 і її сім`я завжди перешкоджали ОСОБА_1 у можливості спілкування з дитиною та догляду за нею. 
Зазначає, що згідно постанови суду, сплачував 500 грн. щомісячно на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку та протягом десяти років на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.
Вказує, що позбавлення батьківських прав анулює диплом вчителя  ОСОБА_1 , за умови, що на даний момент він є безробітним, а позбавлення батьківських прав і диплома про вищу педагогічну освіту унеможливлюють його роботу в школі або ж з дітьми, як наслідок ускладнює виплату аліментів. 
Просив розглянути справу за його відсутності.
25 серпня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року без змін.
 
У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04 липня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2010 року (а.с. 14, 17).
Від шлюбу у сторін народилась неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 червня 2010 року до її повноліття (а.с. 19).
Постановою державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 24.02.2021 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3011-1/10 (а.с. 20).
Відповідно до довідки від 28.10.2022 року Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01.10.2022 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах становить 146 641,25 грн. (а.с. 26).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що являється двоюрідною сестрою позивача по справі ОСОБА_2 . Зазначила, що її дитина та дитина позивача частко святкують свята разом і жодного разу не бачили на святкуванні ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області затвердженої рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради від 28.02.2023 року № 22, на підставі рішення комісії від 14.02.2023 року виконавчий комітет Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 59-61).
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Суд на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на особисте звернення до суду з відповідною заявою в порядку цивільного судочинства за захистом свого права чи інтересу, а також може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають із відносин, у яких він (вона) особисто бере участь.
Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. 
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини.
Колегія суддів вважає, що матеріали справи свідчать про те, що відповідач, починаючи з моменту народження дитини не виконував своїх батьківських обов`язків виховання дитини,  не звертався до компетентних органів чи суду з приводу здійснення перешкод у вихованні дитини, тобто фактично батько самоусунувся (ухилився) від виховання дитини, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, що позбавляють відповідача можливості підставно заперечувати проти позову.
Судом першої інстанції підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не утримує та не займається її вихованням і розвитком.
Доводи апелянта відносно того, що ОСОБА_2 і її сім`я завжди перешкоджали ОСОБА_1 у можливості спілкування з дитиною та догляду за нею колегія суддів відхиляє за відсутністю доказів. 
З тих самих підстав не приймаються доводи апелянта щодо сплати аліментів. Наявність заборгованості по аліментам  спростовує зазначені доводи.
Інші доводи апелянта висновки суду першої інстанції не спростовують.   
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       С.В. Кулікова
 
                                                                                                С.Г. Музичко