ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           29 червня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/3364/22	

Головуючий суддя І інстанції – Маковська О.В.

  Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 в адміністративній справі №160/3364/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправною та скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2021 №Ф-6871-25/61 в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 21749,20 грн. В решті позовних вимог було відмовлено.
За результатом апеляційного перегляду наведеного судового рішення, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №160/3364/22 було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині прийняте нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-6871-25/61/У Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 3276,24 грн.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-6871-25 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 6030,42 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
04.07.2022 року представником позивача було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву  про вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просить стягнути з ГУ ДПС у Дніпропетровській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000.00 грн.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу – було задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000.00 грн.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просять оскаржуване додаткове рішення скасувати та прийняти нову постанову відмову в задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що стягнуті витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та ціною позову.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що документально підтвердженими та співмірними із обсягом виконаної роботи та витраченого часу є витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 2000.00 грн.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, позивачем було подано до суду:
- договір про надання правничої допомоги від 10.01.2022, укладений з адвокатом Ковальчуком Д.Ю., відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу з питань визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 06.02.2019 №Ф-6871-25/61/У, від 11.05.201 №Ф-9871-25, від 08.02.2021 №Ф-6871-25/61;
- акт приймання наданої правничої допомоги від 01.07.2022, відповідно до якого адвокатом Ковальчуком Д.Ю. було надано, а ОСОБА_1 прийнято наступні послуги: підготовка та подання позовної заяви – 4000,00 грн. та підготовка та направлення поштою відповіді на відзив – 2000,00 грн.
Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2000.00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого на виконання відповідних робіт (послуг).
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 в адміністративній справі №160/3364/22– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва