ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 р. 	Справа № 520/2408/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 12.05.23  по справі № 520/2408/23
за позовом       ОСОБА_1  
до    Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті             
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі за текстом також – відповідач, Відділ Укртрансбезпеки), в якому просив скасувати постанову № 335739 від 26.01.2023 Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального, порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Харківський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, поданим позивачем, не взяв до уваги того, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , на час проведення перевірки Відділом Укртрансбезпеки передано у користування іншій особі.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті проводилась рейдова перевірка.
У ході перевірки зупинений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював нерегулярні перевезення пасажирів за маршрутом «Богодухів - Харків».
За результатом перевірки складено акт № 327590 від 27.12.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У вказаному акті перевірки зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 . Встановлено відсутність на момент проведення перевірки договору із замовником транспортних послуг документу, що засвідчує оплату послуг та полісу/договору обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, наявність яких передбачено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Повідомленням № 1836/40/24-23 від 11.01.2023, направленим рекомендованим поштовим відправленням, позивача викликано на 26.01.2023 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
26.01.2023 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335739 від 26.01.2023 за порушення ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” та відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. 
Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, взявши до уваги, що відповідачем у справі доведена правомірність свого рішення, дійшов висновку, що за обставин справи і правових норм, якими врегульовані спірні правовідносини, вимоги позивача необґрунтовані. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за № 2344-III (далі також - Закон № 2344-III).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Частиною 7 ст. 6 Закону України № 2344-III “Про автомобільний транспорт” передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
За приписами ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частинами 14, 17 ст. 6 Закону України “Про автомобільний транспорт” державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. 
Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону).
За приписами ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно з ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з п. 51 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року, № 176 (далі -Правила №176) нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.
Відповідно до п. 55 Правил № 176 замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Згідно з п. 58 Правил № 176 під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту першого Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі – Порядок № 1567)
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року, № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. 
Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. 
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. 
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до акта перевірки № 327590 від 27.12.2022 встановлено здійснення нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом «Богодухів-Харків» на транспортному засобі марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_1 .
Під час перевірки водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.
Проте водієм транспортного засобу не було надано до перевірки договору із замовником транспортних послуг, документу що засвідчує оплату послуг та полісу/договору обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, наявність яких передбачено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
З огляду на встановлені порушення, Відділом державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335739 від 26.01.2023 стосовно позивача за порушення ст. 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” та відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.
Щодо посилань позивача на те, що він не здійснював пасажирські перевезення 27.12.2022 на транспортному засобі MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки в акті проведення перевірки зафіксовано, що за кермом був ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає таке.
Так, в ході перевірки складено акт № 327590 від 27.12.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У вказаному акті перевірки зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та проводить такі види діяльності: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 17, 18).
При цьому під час перевірки водій транспортного засобу ( ОСОБА_2 ) надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.
Зі змісту акту перевірки встановлено, що водій з порушеннями, зазначеними в акті перевірки, ознайомився, жодних пояснень щодо обставин передачі йому позивачем вказаного транспортного засобу не вказав.
Як під час перевірки водій транспортного засобу, так і під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач, не надали жодних документів, які б могли свідчити про передання на законних підставах транспортного засобу MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , іншому перевізнику.
Крім цього позивачем під час судового розгляду справи не надано жодних документів, які б могли свідчити про використання зазначеного транспортного засобу на законних підставах іншим перевізником.
Проте відповідно до пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Відповідно до пункту 6.3. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Деравтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 за № 379, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додаток 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформлюється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.
Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування, а також особа, що експлуатує такі засоби на законних підставах, зобов`язані здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення пасажирів, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб, а саме: реєстраційний талон.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані посилання позивача є необґрунтованими.
Висновок відповідача про допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем, як автомобільним перевізником, відповідає фактичним обставинам справи.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, визначеного статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому постанова № 335739 від 26.01.2023 Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України.
Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачем у справі доведено правомірність свого рішення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Посилання позивача на те, що Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті не є юридичною особою (структурний підрозділ Державної служби України з безпеки на транспорті) не є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови № 335739 від 26.01.2023. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що перевірка відповідачем транспортного засобу позивача здійснена безпідставно, колегія суддів зазначає, що рейдова перевірка територіальним органом Укртрансбезпеки здійснювалася на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 26.09.2022 по 30.09.2022, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 26 грудня 2022 року за № 015118 (а.с. 60, 61).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 по справі № 520/2408/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова