ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 серпня 2023 року 	м.Суми	

Справа №585/2509/20 
Номер провадження 22-ц/816/925/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2023 року у складі судді Євтюшенкової В.І., постановленої в м. Ромни Сумської області, 
за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа  таким, що не підлягає  виконанню,  
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив: зупинити виконання рішення суду за виконавчим листом від 16 серпня 2021 року, виданим Роменським міськрайонний судом на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 04 червня 2021 року у справі №585/2509/20 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення; зупинити виконання рішення суду за виконавчим листом від 08 вересня 2022 року, виданим 08 вересня 2022 року в порядку виконання постанови Сумського апеляційного суду у справі №585/2509/20 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості.
Свої вимоги мотивував тим, що постановою державного виконавця відділу Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/585/88/21, виданого 16 серпня 2021 року Роменським міськрайонним судом Сумської області (ВП №66907608) про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03 грудня 2018 року в сумі 1105696 грн 59 коп., що станом на 01 жовтня 2020 року становить еквівалент 39056,06 доларів США (курс НБУ 28.3105). У межах виконавчого провадження, державним виконавцем постановами від 05 липня 2022 року, накладено арешт на 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , призначено суб`єкта оціночної діяльності та зобов`язано його надати звіт з визначенням вартості описаного майна.
Постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року змінено в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2018 року в сумі 936947 грн 32 коп., що станом на 01 жовтня 2020 року становить еквівалент 33095,40 доларів США (курс НБУ 28,3105), з яких: 30000 доларів США - сума позики, 98,63 доларів США - сума прострочених відсотків за період з 29 листопада 2019 року по 03 грудня 2019 року, 16,44 доларів США - пеня на суму 10000 доларів США за період 29 листопада 2019 року – 03 грудня 2019 року, 2980,33 доларів США - пеня за період 04 грудня 2019 року – 01 жовтня 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8906 грн 17 коп. судового збору, 5931 грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.».
01 листопада 2022 року державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №66907608 з урахуванням вказаної постанови Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, рішення, а саме змінено дату видачі виконавчого листа: з 16 серпня 2021 року на 08 вересня 2022 року, дату набрання рішенням чинності - з 16 серпня 2021 року на 31 серпня 2022 року і змінено резолютивну частину щодо стягнення коштів з боржника, в редакції постанови Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року. При цьому, державний виконавець послалась на те, що керується ст.ст. 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження», та розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, які регулюють зовсім інші правовідносини, зокрема щодо автоматизованої системи виконавчого провадження та обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.
Вважає, відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження, з примусового виконання рішення Роменського міськрайонного суду від 04 червня 2021 року, у зв`язку з його зміною. На даний час, в межах одного виконавчого провадження перебуває два виконавчих листа, видані по одній справі №585/2509/20, один з яких виданий на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 04 червня 2021 року, другий – на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, що згідно чинного законодавства є недопустимим. 
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати на ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист, виданий 16 серпня 2021 року на примусове виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. 
Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що оскільки рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року, постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року було змінено, а тому виконавчий лист, виданий 16 серпня 2021 року, не підлягає примусовому виконанню, а відкрите виконавче провадження підлягає закриттю, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що на даний час, у межах одного виконавчого провадження перебуває на виконанні два виконавчих листа, що є істотним порушенням. 
Звертає увагу на порушення, допущені державним виконавцем під час проведення процедури реалізації іпотечного майна, в межах цього виконавчого провадження. 
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк стягувачем подано не було. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Постановляючи ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду виконано не було, підстав визначених ст. 432 ЦПК України для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі не було встановлено. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Зокрема, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України,  ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині четвертій статті 369 ЦПК України. 
При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.
Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Такі ж правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №750/9956/17.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року у справі №585/2509/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2018 року в сумі 1105696 грн 59 коп., що станом на 01 жовтня 2020 року становить еквівалент 39056,06 доларів США (курс НБУ 28.3105). Указане рішення набрало законної сили 16 серпня 2021 року (а.с.21-24).
22 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулась в Роменський міськрайонний ВДВС Північно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Суми) із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню указаного рішення (а.с.25). 
05 липня 2022 року старшим державним виконавцем Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області ПС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП 66907608 (а.с.28-29).
Постановою від 05 липня 2022 року у вказаному виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с.30).
Постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі №585/2509/20 рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року змінено в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2018 року в сумі 936947 грн 32 коп., що станом на 01 жовтня 2020 року становить еквівалент 33095,40 доларів США (курс НБУ 28,3105), з яких: 30000 доларів США - сума позики, 98,63 доларів США - сума прострочених відсотків за період з 29 листопада 2019 року -03 грудня 2019 року, 16,44 доларів США - пеня на суму 10000 доларів США за період 29 листопада 2019 року – 03 грудня 2019 року, 2980,33 доларів США - пеня за період 04 грудня 2019 року – 01 жовтня 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8906 грн 17 коп. судового збору, 5931 грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу» (а.с.31-34).
08 вересня 2022 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду (а.с.35).
01 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних у ВП №66907608, якою встановлено, що постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі №585/2509/20 внесено зміни до резолютивної частини рішення Роменського міськрайонного суду від 04 червня 2021 року. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження», п.14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, старший державний виконавець постановила внести зміні (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, з врахуванням постанови Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі №585/2509/20, змінено дату видачі, дату набрання чинності рішення, резолютивну частину рішення, суму коштів до стягнення за ВД та суму коштів (еквівалент у гривні) (а.с.36).
З листа начальника відділу супроводження клієнтів ДП «Сетам» вбачається, що указане підприємство здійснює дії щодо реалізації предмету іпотеки - 4-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.37).
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Звертаючись до суду із заявою, боржник, як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, вказував на те, що рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2021 року змінено постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року. 
Проте, зміна рішення суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення розміру боргу відповідача за договором позики від 03 грудня 2018 року, не свідчить про помилковість виданого судом виконавчого листа на виконання рішення, що на час його видачі набрало законної сили. Заборгованість за договором позики ОСОБА_1 не погашено, рішення суду з урахуванням внесених постановою апеляційного суду змін, боржником не виконано. 
Колегія суддів вважає непереконливими твердження ОСОБА_1 про те, що виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом, виданим 16 серпня 2021 року, підлягало закриттю, з підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки даною нормою визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ. 
Судом першої інстанції була надана належна оцінка і доводам заявника щодо перебування в межах одного виконавчого провадження двох виконавчих листів, які визнані такими, що не заслуговують на увагу. Державним виконавцем, шляхом внесення змін (доповнень) до реєстраційних даних, внесені дані про виконавчий документ, що виконується в межах виконавчого провадження №66907608, в редакції постанови Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року. 
З огляду на те, що рішення суду 04 червня 2021 року, з урахуванням змін, внесених постановою Сумського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, на примусове виконання якого видано виконавчий лист, є чинним, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов